Drew Van Acker

Context: Životopis Narodil sa vo Philadelphii, detstvo prežil v Medforde v New Jersey. S herectvom začal na strednej škole, kde bol aj členom futbalového a lacrossového mužstva. Futbalový talent mu zabezpečil štúdium na Towson University v Marylande, kde navštevoval aj herecké kurzy. Po krátkom pobyte v New Yorku sa presťahoval do Los Angeles. Účinkoval napríklad v seriáli Castle , momentálne (2012) hrá v modernom americkom seriáli Pretty Little Liars postavu Jasona DiLaurentisa.


Andrej Sergejevič Aršavin

Context: Zaujímavosti Ako chlapec bol povolaný do regionálneho výberu. Svoj profesionálny debut si odbil proti anglickému Bradford City. Napísal tri knihy, vrátane jednej s názvom - 555 otázok a odpovedí o ženách, peniazoch, politike a futbale. Má diplom z módneho návrhárstva. Vyhral Pohár UEFA s jeho bývalým klubom. V Zenitu Petrohrad strelil 71 gólov.


Sam Shepard

Context: Životopis Obaja jeho rodičia boli pôvodným povolaním učitelia, jeho otec za 2. svetovej vojny slúžil v americkom letectve ako bombardér a po vojne v armáde zostal natrvalo, svoje detstvo preto strávil na rôznych amerických vojenských základniach. Nakoniec však celá rodina skončila na ovocinárskej poľnohospodárskej farme, kde sám spočiatku tiež pracoval. Okrem toho sa venoval aj športu (rodeo a bejzbal) a hudbe, hral okrem iného aj v rockovej kapele, hudba jeho kapely The Holy Modal Rounders zaznela v známom filme Bezstarostná jazda . Po ukončení strednej školy krátko študoval aj na vysokej škole, štúdium však nedokončil, pretože sa pripojil k zájazdovej divadelnej skupine. Službe vo vietnamskej vojne sa vyhol výhovorkou na to, že je drogovo závislý na heroíne. Na začiatku osemdesiatych rokov spolupracoval s waleským hudobníkom a skladateľom Johnom Caleom; prispel dvoma textami na jeho album Music for a New Society , konkrétne k piesňam "If You Were Still Around" a Risé, Sam and Rimsky-Korsakov.


David Luiz

Context: Externé odkazy  Profil hráča na oficiálnej stránke klubu Arsenal FC Profil hráča na stránke Transfermarkt Profil hráča na stránke Soccerway


Freddy Meyer

Context: Klubový hokej V sezóne 2005/06 sa definitívne prebojoval do hlavného mužstva klubu NHL Philadelphia Flyers (predošlý rok pôsobil hlavne vo farmárskom tíme).


Dino Zoff

Context: Trenerská kariéra V roku1982 vybojoval ako hráč s taliansko reprezentáciou titul mastrov sveta. V roku 2000 viedol taliansku reprezentciu na majstrovstvách Európy. Tím dovedol až do finále, kde Taliansko podľahlo Francúzsku až v predĺžení. Po kritike zo strany Silvia Berlusconiho (talianskeho premiéra a majiteľa AC Miláno) z postu reprezentačného trénera odstúpil.


Ryan Malone

Context: Klubový hokej V sezóne 2005/08 hrával za klub NHL Pittsburgh Penguins. Deň pred otvorením trhu s voľnými hráčmi, bol vymenený do tímu Tampa Bay Lightning s ktorým okamžite podpísal dlhodobú zmluvu.


Mark Streit

Context: Klubový hokej Bol draftovaný v roku 2004, od sezóny 2005/06 hrával za Montreal Canadiens. V lete 2008 podpísal päťročný kontrakt s klubom New York Islanders, mal by podporiť presilovky tímu.


Robert Kovač

Context: Kariéra Kariéru odštartoval v nižších súťažiach v kluboch Rapid Wedding a Hertha Zehlendorf. V nemeckej bundeslige debutoval v drese FC Norimberg v roku 1995. Neskôr hral za Bayer Leverkusen (1996-2001), Bayern Mníchov (2001-2005). V rokoch 2005-2007 hrával v taliansku - Juventus Turín. V roku 2007 sa na jednu sezónu vrátil do Nemecka do klubu Borussia Dortmund. V roku 2009 prestúpil do chorvátskeho klubu Dinamo Zahreb.


Gustav Mahler

Context: Jeho otec bol v Kališti obchodníkom. Prežil detstvo plné smútku a nepokoja: zomrelo mu sedem súrodencov. V detstve prejavoval hudobné nadanie a tak sa rodičia rozhodli, že bude hudobníkom. Učili ho najlepší jihlavskí hudobníci. Ukončil gymnázium v Jihlave a zároveň konzervatórium vo Viedni. Po absolutóriu vystriedal mnoho pôsobísk napr. Halle, Ľubľana, Olomouc, Praha, Lipsko – ako operný dirigent. V Lipsku vytvoril Lipskú symfóniu, ktorá mala premiéru v Budapešti, kde sa stal riaditeľom opery. Potom pôsobil v Hamburgu a desať rokov vo Viedni. V období prenasledovania Židov bol v USA, kde bol riaditeľom Metropolitnej opery v New Yorku. Tu mu zomrela dcéra a lekári mu zistili srdcovú chybu. Po nezhodách v opere odišiel a zomrel vo viedenskom sanatóriu. Pochovaný je vedľa svojej dcéry v Grinzingu.


Sankt Gilgen

Context: Osobnosti  Anna Maria Mozartová ( 1720 – † 1778), matka Wolfganga Amadea Mozarta Helmut Kohl ( 1930), nemecký politik a štátnik


Karel Stamic

Context: Životopis Narodil sa a žil v cudzine. Od detstva bol virtuóznym hudobníkom, už v sedemnástich rokoch pôsobil ako druhý huslista vychýreného mannheimského orchestra, ale ovládal aj mnoho ďalších nástrojov. Už v roku 1770 sa stal dvorným skladateľom grófa de Noailles v Paríži. Dosiahol veľkú popularitu počas svojich početných koncertných ciest po Európe, predovšetkým v Nemecku, Nizozemsku a Anglicku. Jeho skladateľská práca obsahuje predovšetkým kompozície sonátovej formy, ktorú ovládal s veľkou suverenitou (v tomto zmysle pokračoval v odkaze svojho otca, ktorý bol objaviteľom jej klasickej cyklickej formy). Témy sú spracovávané s maximálnou spevnosťou.A tak.


Pieseň o zemi

Context: Introduction  Pieseň o zemi () je dielo rakúskeho hudobného skladateľa Gustava Mahlera. Bolo napísané v rokoch 1907 – 1908 a ide o jednu z jeho najzaujímavejších symfonických prác. Skladba zachytáva Mahlera vo svojom najsmutnejšom, ale najinovatívnejšom období. Pieseň o zemi je filozofická, ale intímna zároveň. Piesňou o zemi vstúpil Mahler do neskorého obdobia svojej tvorby. V porovnaní s predošlou Mahlerovou tvorbou je Pieseň o zemi lyrickejšia a citovejšia. Táto citovosť je však spätá s minulosťou, ktorá je už nenávratne preč.


Franz Xaver Süßmayr

Context: Introduction  Franz Xaver Süßmayr ( 1766, Schwanenstadt, Rakúsko – † 17. september 1803, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ.


Pörtschach am Wörther See

Context: Osobnosti  Johannes Brahms, ( 1833 - † 1897), nemecký hudobný skladateľ


Leopold Mozart

Context: Introduction  Johann Georg Leopold Mozart ( 14. november 1719, Augsburg† 28. máj 1787, Salzburg) bol hudobný skladateľ, huslista a hudobný pedagóg. Bol otcom Wolfganga Amadea Mozarta a jeho sestry Marie Anny Mozartovej.


1911

Context: Úmrtia Súbor:Gustav Mahler 1909.jpg|thumb|upright|Gustav Mahler ( 18. máj) Súbor:JosephPulitzernndb.jpg|thumb|upright|Joseph Pulitzer ( 29. október) 16. január – Noël Bernard, francúzsky botanik ( 1874) 17. január – Francis Galton, anglický psychológ a antropológ ( 1822) 27. január – Anton Bielek, slovenský spisovateľ ( 1857) 1. marec – Jacobus Henricus van ’t Hoff, holandský chemik ( 1852) 10. apríl – Edward Palmer, americký botanik a archeológ ( 1829) 19. apríl – Ivan Grohar, slovinský impresionistický maliar ( 1867) 30. apríl – Arthur Fallot, francúzsky lekár ( 1850) 18. máj – Gustav Mahler, rakúsky hudobný skladateľ ( 1860) 29. máj – W. S. Gilbert, anglický dramatik, libretista, básnik a ilustrátor ( 1836) 26. jún – Othmar Zeidler, rakúsky chemik ( 1859) 16. júl – August Harambašić, chorvátsky básnik a politik ( 1861) 8. september – Jan Puzyna de Kosielsko, poľský biskup a kardinál ( 1842) 1. október – Wilhelm Dilthey, nemecký filozof ( 1833) 7. október - Elmer McCurdy, americký bankový a vlakový lupič ( 1880) 9. október – Elzéar Abeille de Perrin, francúzsky entomológ ( 1843) 18. október – Alfred Binet, francúzsky psychológ ( 1857) 19. október – Eugene Burton Ely, americký letecký priekopník ( 1886) 29. október – Joseph Pulitzer, maďarsko-americký redaktor a vydavateľ ( 1847) 2. november – Miloš Jiránek, český maliar ( 1875) 10. november – Félix Ziem, francúzsky maliar († 1821) 16. november – Ján Mocko, slovenský evanjelický kňaz, cirkevný a literárny historik ( 1843) 26. november – Paul Lafargue, francúzsky novinár, politický aktivista, zať Karla Marxa ( 1842) 1. december – Vasilij Maximovič Maximov, ruský realistický maliar ( 1844) 5. december – Valentin Alexandrovič Serov, ruský maliar a grafik ( 1865) 13. december – Nikolaj Nikolajevič Beketov, ruský fyzikálny chemik ( 1827) 20. december – Paul Topinard, francúzsky antropológ a lekár ( 1830) 1911


Joseph Haydn

Context: Introduction Portréd na nemeckej známke z roku 1959 Franz Joseph Haydn ( 31. marec 1732, Rohrau, Rakúsko – † 31. máj 1809, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ.


Leopold Mozart

Context: Život Leopold Mozart sa narodil 14. novembra 1719 ako syn Johanna Georga Mozarta a jeho ženy Anny Marie v Augsburgu. Základné vzdelanie získal na Jezuitskom gymnáziu a lýceu. Podľa priania rodičov sa mal stať kňazom, ale po otcovej smrti v roku 1737 sa kňazstva vzdal a vstúpil na Salzburskú univerzitu, kde študoval filozofiu a právo. Zo začiatku študoval veľmi úspešne a už po prvom roku štúdia zložil bakalárske skúšky a získal verejnú pochvalu. Tvrdá školská disciplína kládla nemalé nároky na samostatného ducha a už v roku 1739 bol pre nevhodné správanie z univerzity vylúčený. Vstúpil do služieb grófa Johanna Thurn-Valsassina a Taxis, a získal titul Kammerdiener. Grófovi tiež venoval svoj opus č. 1: 6 triových sonetov. Krátko potom skomponoval zbierku Nemecké pašie a niekoľko skladieb na latinské texty, čo sa stalo doporučením, aby v roku 1743 získal miesto štvrtého huslistu v orchestri Princa-arcibiskupa. Okrem toho sa stal učiteľom husľovej a organovej hry chrámového chlapčenského zboru. To mu zaistilo trvalý peňažný príjem a mohol sa konečne vo veku 28 rokov oženiť. Kariéra sľubne pokračovala. V roku 1757 bol menovaný dvorným skladateľom a v roku 1763 zástupcom kapelníka. Jeho manželkou sa stala Anna Maria Pertl a podľa všetkých záznamov bolo manželstvo veľmi šťastné. Mali spolu sedem detí, no iba dvaja sa dožili dospelosti: Maria Anna Walburga Ignatia ( 1751), ktorú prezývali Nannerl a Johann Chrysostom Wolfgang Gottlieb ( 1756), známy pod menom Wolfgang Amadeus Mozart. V roku Amadeovho narodenia vydal svoju preslávenú školu husľovej hry Versuch einer gründlichen Violinschule , ktorá razom učinila Leopolda známym po celej hudobnej Európe. Bol navrhnutý za člena prestížnej hudobnej spoločnosti Societät der Musikalischen Wissenschaften v Lipsku. V týchto rokoch bol Leopold Mozart na vrchole svojej tvorivej aktivity.


Claudio Abbado

Context: Životopis Pochádzal z rodiny hudobníkov: otec bol profesorom hry na husliach, matka klaviristka. Hru na klavír študoval v Miláne, dirigovanie vo Viedni. Ako dirigent debutoval v roku 1958, v roku 1963 zvíťazil v dirigentskej súťaži Dmitria Mitropoulousa v New Yorku. Jeho úspešná kariéra pokračovala najskôr získaním miesta dirigenta a v roku 1971 umeleckého riaditeľa opery La Scala v Miláne. Súčasne pôsobil ako stály dirigent Viedenského filharmonického orchestra a hlavný hosťujúci dirigent Londýnskeho symfonického orchestra. Z jeho iniciatívy vznikol v roku 1986 Mládežnícky orchester Gustava Mahlera (nem. Gustav Mahler Jugendorchester). Od roku 1988 dirigent a umelecký riaditeľ Viedenskej štátnej opery (Wiener Staatsoper), v rokoch 1989 - 2002 pôsobil ako šéfdirigent svetoznámych Berlínskych filharmonikov. Spolupracoval so Slovenským filharmonickým zborom pri inscenovaní operných predstavení.


Gustav Mahler

Context: Introduction  Gustav Mahler ( 7. júl 1860, Kaliště – † 18. máj 1911, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ a dirigent. Jeho otec bol v Kališti obchodníkom. Prežil detstvo plné smútku a nepokoja: zomrelo mu sedem súrodencov. V detstve prejavoval hudobné nadanie a tak sa rodičia rozhodli, že bude hudobníkom. Učili ho najlepší jihlavskí hudobníci. Ukončil gymnázium v Jihlave a zároveň konzervatórium vo Viedni. Po absolutóriu vystriedal mnoho pôsobísk napr. Halle, Ľubľana, Olomouc, Praha, Lipsko – ako operný dirigent. V Lipsku vytvoril Lipskú symfóniu, ktorá mala premiéru v Budapešti, kde sa stal riaditeľom opery. Potom pôsobil v Hamburgu a desať rokov vo Viedni. V období prenasledovania Židov bol v USA, kde bol riaditeľom Metropolitnej opery v New Yorku. Tu mu zomrela dcéra a lekári mu zistili srdcovú chybu. Po nezhodách v opere odišiel a zomrel vo viedenskom sanatóriu. Pochovaný je vedľa svojej dcéry v Grinzingu.


Karl Thomas Mozart

Context: Introduction  Karl alebo Carl Thomas Mozart , ( 21. september 1784, Viedeň, Habsburská monarchia – † 31. október 1858, Miláno, Habsburská monarchia) bol druhý a starší z dvoch preživších synov Wolfganga a Constance Mozartových. Druhým synom bol Franz Xaver Wolfgang Mozart.


Violončelový koncert

Context: Ďalšie významné diela pre violončelo a orchester  Max Bruch Kol Nidrei Piotr Iljič Čajkovskij Variácie na rokokovú tému Johannes Brahms Dvojkoncert pre husle a violončelo a-mol Benjamin Britten Cello Symphony


Wolfgang Amadeus Mozart

Context: Introduction Mozartov dom vo Viedni Wolfgang Amadeus Mozart ( 27. január 1756, Salzburg – † 5. december 1791, Viedeň), pokrstený ako Johannes Chrysostomus Wolfgangus Theophilus Mozart bol rakúsky klasicistický hudobný skladateľ. Jeho dielo malo veľký vplyv na vývoj európskej hudby. Je považovaný za jedného z najväčších BS skladateľov klasicizmu aj celých dejín hudby.


Pieseň o zemi

Context: Externé odkazy  Das Lied von der Erde: The Literary Changes; pôovodné čínske básne, Bethegeho preklady a Mahlerove úpravy básní (po anglicky) Kategória:Gustav Mahler Kategória:Hudobné kompozície Gustava Mahlera Kategória:Symfónie


Katedrála svätého Ruperta a Virgila

Context: Hudba v salzburskej katedrále Wolfgang Amadeus Mozart skomponoval vo funkcii dvorného chrámového organistu nespočetné omše a duchovné skladby určené práve pre tento chrám.


Wilhelm Friedemann Bach

Context: Introduction  Wilhelm Friedemann Bach ( 22. november 1710, Weimar, Nemecko – † 1. júl 1784, Berlín) bol nemecký skladateľ. Bol najstarším synom skladateľa Johanna Sebastiana Bacha a jeho prvej manželky Márie Barbary Bachovej.


Maissau

Context: Osobnosti  Gottfried von Einem ( 1918 – † 1996), hudobný skladateľ


Roman Dragoun

Context:
Hoci pochádza z juhočeského mesta Písek, veľká časť jeho hudobnej kariéry je spojená s Brnom. Tu hral v polovici 70. rokov 20. storočia v amatérskej rockovej skupine Regenerace, kde sa stretol s gitaristom Milošom Morávkom. Ich hudobná kariéra sa významne prepojila v nasledujúcom desaťročí. Morávek sa v roku 1978 stal členom skupiny Progres 2, kam ho o dva roky neskôr nasledoval aj Dragoun, ktorý v skupine nahradil hráča na klávesové nástroje Karla Horkého a speváckym prejavom i speváka a gitaristu Pavla Váněho. Progres 2 vytvorili tematický projekt Třetí kniha džunglí (premiéra 30. mája 1981 v Brne), s ktorým ďalšie dva roky koncertovali po celom Československu.
Ako dvojalbum vyšla Třetí kniha džunglí v roku 1982 a v roku 1983 aj anglická verzia The Third Book of Jungle.


Michal Romeo Dvořák

Context: Tvorba Je významnou osobnosťou česko-slovenskej hip-hopovej scény, maľoval graffiti, nakrútil niekoľko českých i slovenských hudobných videoklipov, dokumentov a dvd, 5 rokov viedol českú hudobnú televíznu hitparádu T-music. Pochádza z Prahy, kde na VŠUP vyštudoval konceptuálne umenie, ktorému sa dodnes venuje. Je spoluzakladateľom umeleckej skupiny Ztohoven, podieľal sa na vzniku pražského centra alternatívnej kultúry Trafačka. Je majiteľom filmovej produkčnej spoločnosti Romeofilms s pobočkou v Prahe a Bratislave. Stál na začiatku kariéry kapely Kontrafakt, nakrútil im všetky prvé videoklipy. Je členom združenia eSlovensko a autorom publikácie pre mládež MAŤ FILIPA, venujúcej sa duševnému vlastníctvu.


Karel Vágner

Context: Diskografia  Okrem albumov na ktorých je uvedený ako autor hudby mu vyšli aj tieto albumy: 1983 Duhová víla - Přátelská setkání 3, Karel Vágner se svým orchestrem - Supraphon, LP 1985 In The New Mood, VOX - Karel Vagner Group - Supraphon/Artia, LP 1987 SingingThatHappySong, VOX - Karel Vagner Group - Supraphon/Artia, LP 1988 Dny jdou - Supraphon, LP 1989 Jambo Karla Vágnera - Supraphon, LP 1988 Transformations - Lubomír Brabec a Karel Vágner - Supraphon, LP 1990 Transformations 2 - Lubomír Brabec a Karel Vágner - Supraphon 1993 Christmas Transformations - Lubomír Brabec a Karel Vágner - Multisonic, CD 1997 V pohodě - Multisonic, CD 2007 My jsme kluci vočkovaný Olšanem - Jan Vyčítal & Karel Vágner - Multisonic, CD 2008 65 + 65 = 130 - Jan Vyčítal & Karel Vágner - Multisonic, DVD


Grimaso

Context: Zoznam skladieb produkovaných Grimasom  2003 Dylema (Majk Spirit) : "Byť či nebyť" Cigo : "Ruky hore daj (ft. Dylema /Majk Spirit/) MCL (Suvereno) : "2haplus" : "Dve časti (ft. Šipo)" 2004 H16 - Jednašeska ftvojom klube : 02. "Jednašeska ftvojom klube" : 06. "Jednašeska ftvojom klube (Radio edit)" 2005 Miky Mora : "Žečošetkojebem (ft. Moloch Vlavo)" Viktor Hazard - Rapsuperstar mixtape vol. 1 : 08. H16 - "Seriózna hra" 2006 DJ Yanko Král - Thug errčite mixtape vol. 1 : 01. H16 & Vec - "Intro" Druhá Strana - Výpoveď otom čojetu videť : 04. "Každý vie byť zlý" : 06. "Stratená" H16 - Kvalitný materiál : 03. "Kvalitný materál" : 04. "Idem si svoje" : 05. "Zarábaj keš" : 06. "Nech vidia (ft. Rytmus) : 14. "Poď somnou von (ft. Tina) : 15. "Nasávaj ten dym" Miky Mora - Moratón : 04. "Po-Po (ft. Agresor Lotor, Moloch Vlavo)" : 05. "Rím na Rím" : 09. "Uličný žúr" : 15. "Začalo druhé moratórium" : 16. "Zdraví ten skutočný" Miky Mora - Singel z projektu Moratón : 02. "Zdraví ten naozaj skutočný" : 04. "Ženačošetkojebem (remix) (ft. Moloch Vlavo)" Moja Reč - S/M show : 06. "Keď ide von" : 15. "Nespavosť (ft. IdeaCZ)" Rytmus - Bengoro : 22. "Sága pokračuje" 2007 2H+ - Premium : 16. "Nemýl si... DJ Kappa - Hra sa začína : 10. Nyaka ft. Nironic - "Don t let go" : 15. H16 - "GPS" DJ Yanko Král - Thug errčite mixtape vol. 2 : 03. H16 - "Čo o tom vieš" Grimaso - Kto dá viac : 01. "Intro" : 02. Koko Šajs (Majk Spirit), Opak, Supa - "Návod" : 03. 2H+ - "Odpočívaj v pokoji" : 04. Zverina - "Toto je" : 05. Bacil, Danosť - "Kde máš flou" : 06. Tash - "Big up" : 07. Tafrob, Jay Diesel - "Moh bych, ale nechce se mi" : 08. Otecko, Supercrooo - "Rock" : 09. DJ Lucco - "Skrečjeb" : 10. ABYSI - "V mene ulíc" (rap: Kaidžas, Malá Eva) : 11. Nironic - "Everywhere we go" : 12. Koko Šajs (Majk Spirit), Orion, Ego - "Jak sa vieš hýbať" : 13. Michadelik - "Tomu vrrr" : 14. "Bang Bang" : 15. Nyaka - "1 for me" : 16. Opak - "Šeci sa pýtajú" : 17. Tragikomix - "Leto na sídlisku" : 18. Shomi - "Drvič na odpadky" : 19. Vladis - "Niekedy" : 20. Misha - "Spomalíme svet" : 21. Boy Wonder - "Toto je o mne" : 22. Cigo - "Ži s tým, čo más" : 23. Otecko, Vec - "Kto dá viac" Misha - 13000krát : 06. "Spomalíme svet (ft. Opak)" 2008 Bacil - Poézia Ulice : 08. "Alkoholik (ft. Otecko)" DJ Tager & DJ Grimaso - Who gives you more mixtape vol. 1 : 01. Club Crushers - "Intro (Zombie nation) (ft. Fatman Scoop)" : 02. Novakane - "Do the glock" (Club Crushers Remix) : 07. Balance - "Step up (ft. Garcia) (Club Crushers Remix)" : 10. MJG - "Shades (Club Crushers Remix)" : 11. Chamillionaire - "Roll wit a rockstar (Club Crushers Remix)" : 12. Affiliated Soldierz - "I m good where I m at (Club Crushers Remix)" : 15. Bone Thugs-N-Harmony - "Fast lane (Exclusive Track)" : 18. Assassin - "Go dumb girl (ft. Tequila) (Club Crushers Remix)" : 19. Blakk Boxx - "Fi-Fire (Club Crushers Remix)" : 22. J. Harden - !Marching band (ft. Trick Daddy) (Club Crushers Remix)" : 23. Provoke - "Get em up (Club Crushers Remix)" : 25. Mims - "Like this (Club Crushers Remix)" : 27. Club Crushers - "Outro (It s on you) (feat. Real McCoy)" Kaidžas - V mene ulíc mixtape : 13. "V mene ulíc" H16 - Čísla Nepustia : 01. "Intro" : 03. "Vitaj v meste" : 04. "Robím čo chcem" : 06. "Dávno viem" : 07. "S kým si taký si (ft. Hugo Toxxx)" : 09. "Luďom jebe" : 10. "Ostaň silný" : 16. "Jak sa vieš hýbať (remix)" Hugo Toxxx - Rok psa : 03. "Blejt Runner (ft. LA4 aka Gyzmo)" Opak - Otvorenie : 13. "Románik (ft. Robo Papp)" Shomi - Posledný skaut : 05. "Čo robím, keď vstávam (ft. Hypnoz)" 2009 David Steel - Bumerang : 08. "Business" H16 - Antivirus mixtape : 01. "Katapult" : 04. "Súčasť plánu" : 07. "Tu a teraz (ft. Suvereno)" (krátka ukážka) : 13. "Nehas, čo ťa nepáli (ft. Kali)" (krátka ukážka) : 15. "To ti jebe (ft. Suvereno)" : 25. "Kto dá viac (ft. Zverina)" Kaidžas - Klokočino : 06. "Nehaj hudbu hrať" : 08. "Deň-Noc" : 12. "Hraj s kartami jaké máš (ft. Labrak)" Kaidžas - V mene ulíc 2 mixtape : 07. "Hraj s kartami jaké máš (ft. Lyrik & Labrak)" Kali : "Autoškola" Ma§aker - Oko vraha : 10. "Trest" Roman Zámožný - 11:55 mixtape : 01. Vec - "Intro" Shomi - Podla plánu : 20. "Bonus Track: 1, 2, 3" Stanica Projekt - Album : 14. "Z ulice" (ft. Miky Mora) Vendetta : "Keby som bol žena" (ft. Jimmy Dickson & Robert Rosenberg) Zverina - Zvierací inštinkt : 02. "Mám rád (ft. Hugo Toxxx)" 2010 Grimaso - Let the beat come true : 01. "Intro" : 02. "Music is my life" (ft. Nironic) : 03. "Get low" (ft. S.A.S) : 04. "V tvojej hlave" (ft. H16) : 05. "Hip hop ide hore" (ft. Rytmus) : 06. "Money money get it get it" (ft. Young De) : 07. "Really real" (ft. Meloe Melodic) : 08. "Movement" (ft. Evidence, S.A.S & Stephano Moses) : 09. "Bůh" (ft. Hugo Toxxx) : 10. "Alibi" (ft. Suvereno & Dominika Mirgová) : 11. "Tell me" (ft. Gigi Gabor) : 12. "Do it big" (ft. Affiliated Soldierz) : 13. "Forbidden" (ft. Rasco & ZPU) : 14. "Mantra – skit" : 15. "Skener" (ft. Suvereno) : 16. "Hip hop international" (ft. KAF) : 17. "Closer to you" (ft. Tom Malar & Nironic) : 18. "Get low (remix)" (ft. S.A.S) Jamie Drastik ft. Fabolous : "BOB" (Grimaso remix) Kali - Pod maskou je pravda : 06. "Nehas čo ťa nepáli" (ft. Majk Spirit) : 08. "Šecko alebo nič" (ft. Tuko) : 11. "Viem čo chcem" (ft. Separ, Decko, Dame + DJ Miko) : 15. "Nádej umiera posledná" (ft. Lubeck) Suvereno - Král vs Joker : 07. "Tu a teraz" (ft. Majk Spirit) : 11. "Diskogule" : 18. "Alibi" (ft. Dominika Mirgová) Suvereno & Grimaso : "Skener (Club remix)" PNS : "Mladí hajzli" Three 6 Mafia : "Keep my name out ya mouth" (Grimaso remix) Same Keyboards ft. Grimaso : "Flying" Vladis - Evolúcia mixtape : 02. "Odpočívaj v pokoji" (ft. Suvereno) (skladba vydaná v roku 2007 na Grimasovom albume Kto dá viac ) : 14. "Niekedy" (skladba vydaná v roku 2007 na Grimasovom albume Kto dá viac ) : 23. "Svedomie" (nevydaná skladba z roku 2003) Vladis - Generácia (CD 2) : 16. "Väčšina" : 18. "Nezabúdaj/Pamätaj" 2011 DeFuckTo - Triumf : 08. "Chceme víc" Hugo Toxxx - Legální drogy : 08. "Bůh" Layla : "Nestrácaj dych" (ft. Majk Spirit) Majk Spirit - Nový človek : 11. "Ja a ty" (ft. Celeste Buckingham) : 13. "Sexy" Mario Bihary : "Zatiaľ čo oni" (ft. Zverina) (obsahuje ten istý beat ako skladba "Forbidden" z albumu Let the beat come true ) Moja Reč - Dobrí chlapci 3 (mixtape) : 03. "Mne netreba veľa" Otecko - To som ja : 03. "Takto hovoríme my" (ft. Vec) : 12. "Úspech" (ft. Majk Spirit) Suvereno - Zlatá stredná cesta mixtape : "SUV 2011" ViZiA - Ver svojim snom : 14. "Plamene" (ft. DNA) (prod. Grimaso) Vladis - Fénix (mixtape) : 12. "10 rokov" (ft. Suvereno) (prod. Grimaso) 2012 Ayah Marar : "Mind controller" (Grimaso remix) Bacil & Rakby - Abnormal : 02. "Flow" : 09. "Splniť sen" : 11. "Slečna nebezpečná" (ft. El Nino) Grimaso : "Cesspool service" : "Fat frog demo" : "Headshot" : "Here we go again" : "Hudba" (ft. Nicole) : "Let s go" Kali - Kto to povedal : 01. "Kam až" : 02. "Stále som to ja" : 18. "Oslava" Milkshejk : "Generation" (Grimaso remix) Nironic - The machine : 14. "22" (ft. C-Bugz) Otecko : "Idem tvrdo" (Grimaso remix) (ft. Smack) Vladis - Svet nie je pre chudobných : 08. "Peniaze" 2013 Grimaso - Heartbeat : "Čo by si vrátil späť" (ft. Mater, Danosť, Separ & Decko) Grimaso : "Flava like this" (ft. Layla) Kaidžas - KajO : 12. "Originál KajO" (scratch: DJ Lucco) : 16. "Zabudni" (ft. Momo) H16 : "Celú noc" (remix) (ft. Orion, Ben Cristovao, Supa & Ektor) H16 - Rýmy, hudba a boh : 01. "Intro" (scratch: DJ Yanko Král) : 02. "Nech ti nejebe III" : 05. "Celú noc" : 06. "Tieto chvíle" (ft. Tina) : 07. "Angel" (ft. Igor Kmeťo) : 08. "Na dne" (ft. Moja Reč) : 09. "Pripravený" : 14. "Čo vlastne vieme" (ft. Čistychov & DNA) Majk Spirit : "Rap neni hip-hop" Revolta : "Rap" Šorty : "Hip-hop žije" Tafrob & Radikal - Headshot : 02. "Už nikdy" : 08. "Rapstroje" Vladis : "Už nikdy ulica" Produkované single : H16 - "Jednašeska ftvojom klube" (2004) : H16 - "Nech vidia" (ft. Rytmus) (2006) : H16 - "Zarábaj keš" (2006) : Misha - "Spomalíme svet" (ft. Opak) (2007) : H16 - "Vitaj v meste" (2008) : Kaidžas - "Nehaj hudbu hrať" (2009) : Zverina - "Mám rád" (ft. Hugo Toxxx) (2009) : Grimaso - "Get low" (ft. S.A.S) (2010) : Layla - "Nestrácaj dych" (ft. Majk Spirit) (2011) Produkované skladby umiestnené v rebríčkoch Rok Skladba SK Top 100 SK Top 50 domáce Album 2007 "Spomalíme svet" (Misha ft. Opak) 4 1 13000krát 2008 "Vitaj v meste" (H16) - 31 Čísla Nepustia 2012 "Ja a ty" (Majk Spirit ft. Celeste Buckingham) 48 5 Nový človek 2012 "Sexy" (Majk Spirit) 56 7 Nový človek 2012 "Kam až" (Kali) 59 47 Kto to povedal 2013 "Tieto chvíle" (H16 ft. Tina) 60 5 Rýmy, hudba a boh


Ľuboš Šrámek

Context: Člen hudobných projektov a zoskupení  člen formácie Elie Quintet a Big Bandu Konzervatória Bratislava člen Tentetu a CZ/SK Big Bandu M. Jakabčica člen Kvarteta J. Dömeho ( live record – CD from Bratislava Jazz Days 2004) člen Gustav Brom Big Bandu člen projektu Three pianos (Ondrej Krajňák, Klaudius Kováč) člen formácie Funkpunk (Juraj Griglák, Martin Valihora, Radovan Tariška) člen projektu Š. Markoviča Saxtett člen projektu M.Suchomela Sax in the City člen projektu R. Tarišku Folklore Jazz člen projektu E. Rothensteina Fools Of Chelm člen projektu S. Michalidesovej Chloe člen projektu M. Vitouša the Trio člen komisie /hudba/ Krištáľové krídlo


Diskografia Michala Davida

Context: Alegro  1989 Michal David - Allegro - Supraphon


Momo (raper)

Context: Introduction  Roman Grigely , známy pod umeleckým menom ako Momo (kedysi eMO2 ), je slovenský raper, ktorý pochádza z Petržalky. Patrí medzi pôvodných členov bratislavskej hip-hopovej skupiny XIV (Štrnásť). V roku 2008 vydal svoj debutový album Nepatrím Medzi… pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk/EMI. Počas svojej hudobnej kariéry veľakrát spolupracoval so skupinou Druhá Strana a ich členmi na ich sólových projektoch. Jeho štýl, ktorý predviedol na debutovom albume, bol dosť agresívny, uličný a obsahoval dissy na iných raperov, adresované najmä skupine H16 a jej členom. V roku 2011 vyšiel jeho druhý album Stratená Rovnováha , ktorý sa niesol oproti debutovému v modernejšom, miernejšom a menej agresívnejšom duchu. Koncom roka 2013 vydal tretí album Za Očami pod vlastným vydavateľstvom Nedám Sa Okoňovať Records , z ktorého sa ku januáru 2014 predalo okolo 2 000 kusov.


Marián Greksa

Context: Diskografia ;So skupinou Modus 1984 – Najlepšie dievčatá 1985 – Každý niečo hrá ;Sólové albumy 1990 – Amnestia v blázinci ;Skupina Demikát 1986 – Demikát 1995 – Grejtst Hic ;Skupina Grexabat 2003 – Grexabat 2015 – Bolí... ;Projekt Psycho 2006 – Live In Mushow Big Opening 2006


Grimaso

Context: Introduction  Michal Mikuš , známy najmä pod umeleckým menom Grimaso je slovenský hip-hopový producent známy najmä hudobnými produkciami pre bratislavskú skupinu H16, ktorej je členom. Takisto pôsobí aj ako DJ.


Ty Nikdy

Context: Zoznam interpretov Meno Rok vstupu Vydané albumy pod TNKD Popis Idea 2006 6 Raper ze Zlína, v roku 2006 toto vydavateľstvo založil. Rest 2010 2 Raper z Prahy, pôvodom zo Slovenska. 27. októbra 2010 vydal pod produkciou DJa Fattea albumy „Premiéra“ a „Střepy“ . MC Gey 2010 2 Raper z Pardubíc. V roku 2010 vydal svoj debutový album „Imaginárium naprosto běžných podivností“ . Paulie Garand 2010 3 Raper z Liberca. Jeho debutový album „Harant“ vyšiel v roku 2010. Inphy — 0 Producent z Boskovíc, v súčasnej dobe DJ pre Ty Nikdy. DJ Fatte 2008 8 Producent zo Zlína. Pod Ty Nikdy vydal 8 albumov, z toho 2 sólové, 4 s IdeaFatte a 2 ako producent. FNTM — 2 Producent zo Vsetína, v súčasnej dobe DJ pre Ty Nikdy. Dubas — 0 Producent z Holíc, v súčasnej dobe DJ pre Ty Nikdy. Kenny Rough 2010 2 Producent z Liberca, v roku 2010 vyšiel jeho album s Ryesom, „Páni kluci“ . Boy Wonder 2011 1 Raper z Trnavy, prvý slovenský člen Ty Nikdy. Jeho debutový album, „Špinavý poet“ , vyšiel 16. apríla 2012. Šmejdy 2010 0 Nehudobný člen Ty Nikdy, autor videoklipov z produkcie Dark Hand. DJ AKA 2014 0 DJ z Brna ktorý v minulosti jazdil so skupinou IdeaFatte na turné. Matys 2015 0 Rapper z Banskej Bystrice zo skupiny Krok Spet a po novom nový člen Ty Nikdy Label. DTonate 2014 0 DJ a producent z Olomouca ktorý je popri TNKD člen projektu Oooh! Bývalí členovia Meno Roky účinkovania Vydané albumy pod TNKD Popis Ryes 2008-2011 2 Raper z Opavy, svoj debutový album „Talamus“ vydal pod Ty Nikdy 16. decembra 2008, vydavateľstvo opustil 7. októbra 2011.


Petr Lutka

Context: Introduction  Petr Lutka ( 28. jún 1952, Hranice (okres Přerov)) je český folkový spevák.


Allentown

Context: Mesto bolo na konci 19. storočia významným centrom textilného priemyslu a spracovania hodvábu. V tridsiatych rokoch, po tom, ako syntetika nahradila hodváb, začalo toto odvetvie v meste upadať a posledný závod na spracovanie hodvábu bol uzatvorený v roku 1989. V roku 1905 bola v meste založená firma na výrobu kamiónov Mack Trucks.  Dnes, tak, ako vo väčšine pennsylvánskych miest je hospodárstvo mesta založené na sektore služieb a čiastočne na priemyselnej výrobe. Výrobné a obchodné firmy majú svoje prevádzky v priemyslovom parku a inkubátore Bridgeworks.


Groupe PSA

Context: Dejiny  1974 Prepad predaja automobilky Citroën ho priviedol pred bankrot. Akcionári požiadali rodinu Peugeotovcov o záchranu automobilky 1976 Fúzia automobiliek Peugeot a Citroën 1978 Prevzatie Chrysler Europe (neskôr Talbot) 1986 Zrušenie značky Talbot 2003 Začiatok výstavby závodu PSA Peugeot Citroën Slovakia pri Trnave 2012 Vstup General Motors do skupiny PSA, čím sa stal druhým najväčším spoluvlastníkom (po rodine Peugeotovcov) so 7 % akcií 2014 Odčlenenie prémiového radu automobilov Citroën DS a vytvorenie samostatnej značky DS Automobiles 2017 6. marca Skupina PSA odkúpila od koncernu GM, automobilky Opel a Vauxhall. Po dokončení dohodnutej akvizície značiek Opel a Vauxhall sa PSA posunie z tretej (v roku 2016) na druhú najväčšia automobilka so sídlom v Európe (po VW).


Praga (podnik)

Context: História Výroba automobilov začala ako spoločný projekt Prvej česko-moravskej továrne na stroje v Prahe a Ringhofferových závodov (Tatra) , zlúčených ako materská spoločnosť Pragovky v koncerne ČKD v roku 1908 licenciami talianskej firmy Isotta Fraschini, o rok neskôr francúzskych značiek Charon a Renault. Koncom roku 1909 bolo zavedené označenie Praga . Prvou vlastnou konštrukciou bola v roku 1911 Praga Mignon, ktorá vznikla pod vedením konštruktéra Františka Keca. Nasledujúci rok nasledovala Praga Grand a o ďalší rok Praga Alfa. V júni 2006 kúpila značku britská firma International Truck Alliance s úmyslom od roku 2007 opäť vyrábať nákladné vozidlá Praga v poľskom Lubline.


Greyhound Lines

Context: Introduction Autobus s aktuálnym designom spoločnosti Greyhound Lines je najväčšou spoločnosťou poskytujúcou diaľkovú prepravu osôb v Severnej Amerike. Patrí britskej dopravnej spoločnosti FirstGroup. Hlavné sídlo má v Dallase.


Greyhound Lines

Context: Charakteristika Firma založil v roku 1914 Carl Wickman. Jeho autobusom prevážal baníkov z Hibbingu do Alice. Meno spoločnosti je odvodené od psej rasy greyhound, ktorá je typickou rasou chrtov. Podľa vlastných firemných údajov je firemné logo jednou z najznámejších značiek v USA. Podľa vlastných údajov obsluhuje firma Greyhound 3 100 cieľov v Severnej Amerike, zamestnáva 8 400 ľudí a ročne prepraví 22 miliónov cestujúcich. Firma disponuje 1 250 autobusmi, ktoré sú v priemere staré osem rokov. Okrem prepravy cestujúcich firma ponúka aj prepravu balíkov a donáškovú službu.


Tovarna avtomobilov Maribor

Context: Vozidlá jazdiace na Slovensku Najčastejšie sa stretnete s vozidlami od firmy TAM BUS v Bratislave, kde dopravný podnik začiatkom 90. rokoch 20. storočia začal uvažovať o obnove vozidlového parku. Vozidlá Tam Bus v tej dobe spĺňali ekologické parametre a tak sa nimi čiastočne obnovil vozidlový park. Slovinská firma plánovala výstavbu závodu na výrobu autobusov aj v Bratislave. V roku 1997 mal začať produkovať prvé autobusy a ročne by vyrábal tento závod do 200 kusov. Nakoniec pre finančné ťažkosti firmy sa tento zámer neuskutočnil. Vozidlá firmy (TVM) neprevádzkuje ani jeden dopravný podnik na Slovensku. A to aj preto lebo vozidlá od TVM nie sú v mestskej verzii, ale len turistickej, medzimestskej a letiskovej úprave. Bratislava TAM 260 A 180 M - 1 kus TAM 272 A 180 M - 34 kusov TAM 232 A 116 M - 1 výstavný kus, 10 kusov (pôvodne určené pre DP Teplice) Banská Bystrica TAM 272 A 180 M - 1 kus, od júna 2008 odpredaný DPB Košice TAM 272 A 180 M - 1 kus Prešov TAM 272 A 180 M - 4 kusy


MAN Truck & Bus

Context: Introduction MAN TGM MAN Truck & Bus SE (do 2019: MAN Truck & Bus AG, do 2010: MAN Nutzfahrzeuge AG doslova: MAN úžitkové vozidlá a.s.) je nemecký podnik (právna forma: európska spoločnosť), vyrábajúci autobusy, nákladné automobily a úžitkové vozidlá. Je to dcérska spoločnosť podniku MAN SE. Výrobné závody sú v Rakúsku, Poľsku, Rusku, Francúzsku, Holandsku, Indii, Brazílii a na Slovensku. Na Slovensku zastupuje MAN spoločnosť MAN Truck & Bus Slovakia s.r.o. (do roku 2011 pod názvom: MAN - ÚŽITKOVÉ VOZIDLÁ - SLOVAKIA , s.r.o.) Prvý naftový motor značky MAN vyrobil v roku 1897 Rudolf Diesel v terajšej továrni Augsburg.


Lola Cars

Context: Introduction  Lola Cars International Ldt. je anglická spoločnosť vyrábajúca pretekárske automobily, ktorú v roku 1958 založil Eric Broadley so sídlom v Huntingdon v Anglicku. Spoločnosť Lola Cars začala so stavbou malých športových automobilov s motorom vpredu a neskôr sa stala výrobcom monopostov Formula Junior. V roku 1998 získal spoločnosť Martin Birrane, po neúspešnom pokuse tímu MasterCard Lola vo Formule 1, ktorej za zúčastňovala od roku 1962. Lola Cars je značkou skupiny Lola Group, ktorá kombinuje bývalú spoločnosť na výrobu veslárskych člnov Lola Aylings a Lola Composities, ktorá sa špecializuje na výrobu z uhlíkových vlákien.


Oshkosh Corporation

Context: Introduction Výrobný závod Oshkosh Súbor:HEMTT.jpg|náhľad|Paletizovaný nákladný systém PLS Oshkosh Corporation , predtým Oshkosh Trucks je americký výrobca a konštruktér špeciálnych nákladných automobilov a nadstavieb a vyslobodzovacích vozidiel. Spoločnosť sídli v meste Oshkosh v štáte Wisconsin v USA. Zamestnáva 12 300 ľudí po celom svete. Je rozdelená do štyroch základných obchodných skupín: Prístupové zariadenia, obrana, požiarne a záchranná zariadenia a komerčné zariadenia.


LIAZ

Context: Súčasnosť V poslednej dobe sa na tradíciu LIAZu pokúsila nadviazať spoločnosť Tedom a Martin Macík. Tá odkúpila areál motorárne bývalého podniku LIAZ, vrátane technickej dokumentácie a know-how výroby motorov. Tie montovala aj do kogeneračných jednotiek, ktorých výrobe sa spoločnosť venovala. V roku 2006 Martin Macík založil spoločnosť Tedom Truck, ktorá kúpila aj všetky práva na výrobu nákladných automobilov rady 300 a 400 vrátane dokumentácie, technológie a výrobných zariadení a začala vyrábať vozy značky FOX. Vyrábala a modernizovala tiež vozy LIAZ, ale pre nedostatok zakázok dňa 30. 10. 2009 zanikla. Z pôvodného LIAZu tak dodnes prežila iba motoráreň. Ochrannú známku LIAZ vlastní spoločnosť AP Trust, súčasť holdingu Škoda.


Maybach

Context: Introduction  Maybach-Motorenbau GmbH je nemecká automobilka, ktorá vyrába luxusné automobily. Bola založená v roku 1909 Wilhelmom Maybachom so synom Karlom ako riaditeľom. Spoločnosť bola pôvodne dcérskou spoločnosťou firmy Zeppelin a bola známa ako Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH až do roku 1918. Dnes spoločnosť vlastní Daimler AG so sídlom v Stuttgarte. Maybach SW 42, 1939 Maybach 62


Coal Harbour

Context: Obytná štvrť Názov Coal Harbor sa tiež používa na označenie relatívne novej vancouverskej štvrte. Na juhovýchode je ohraničená ulicou Burrard Street, na juhozápade ulicami West Georgia a Pender Street a na severozápade Stanley Parkom. V jej severozápadnej časti sú parky, súkromné prístaviská, niekoľko veslárskych a lodných klubov a komunitné centrum postavené podľa návrhu architekta Gregoryho Henriqueza. Smerom na Financial District na juhovýchod a cez ulicu Georgia Street dominujú okoliu výškové kancelárske a bytové domy. Väčšina oblasti medzi ulicami Hastings Street a Georgia Street je súčasťou mestskej obchodnej štvrti. V minulosti, keď tu bola obytná zóna pre zámožnejších obyvateľov, bola ulica West Pender Street známa ako Blueblood Alley (v slov. doslova Alej modrej krvi), lebo pozdĺž nej sa nachádzal veľký počet honosných rezidencií.


Downtown Eastside (Vancouver)

Context: Demografia V tejto mestskej časti žilo v roku 2001 16 590 obyvateľov. Podľa údajov mesta 10 percent obyvateľov sa označilo za indiánov, čo predstavovalo približne 10 percent celkovej populácie indiánskeho etnika v meste. V roku 2001 tvorili prisťahovalci 43 percent obyvateľov, z toho 23 percent bolo z Číny, 5 percent z Vietnamu, 2 percentá z Hongkongu a 14 percent z ostatných krajín. Jedno percento obyvateľov žilo v Downtown Eastside na základe víz a povolenia k pobytu, alebo malo štatút utečenca.


Central business district

Context: Introduction Súbor:ChryslerBuildingMidtownManhattanNewYorkCity.jpg|náhľad|Midtown Manhattan v meste New York je najväčším central business district na svete. Na obrázku je pohľad na jeho východnú časť, resp. okolie mrakodrapu Chrysler Building. Central business district (skratka: CBD , c.b.d. ; v doslovnom preklade z angl. „hlavná/centrálna obchodná štvrť“) alebo v Severnej Amerike v angličtine hovorovo downtown je komerčné a často aj geografické jadro mesta. V Spojenom kráľovstve, Írsku, Austrálii, Novom Zélande, Hongkongu, Singapure a častiach Južnej Afriky je aj formálnym názvom takýchto štvrtí miest ( Central Business District ).


Battery Park City

Context: Introduction Poloha Battery Park City Battery Park City je najjužnejšia štvrť Manhattanu. Sídlila tam bývalá colná správa Custom House, cez ktorú prešlo viac ako sedem miliónov prisťahovalcov. Dnes je tu sídli konkurzný súd a Indiánske múzeum. V Battery Park Ciry je prekvapivo podarená skupina mrakodrapov postmodernej architektúry, ktoré po svojom dokončení mali až 25 000 obyvateľov. Z pobrežnej promenády, jedinej na Manhattane, je pekný výhľad na Sochu Slobody. Kategória:Manhattan


Pearland (Texas)

Context: Dejiny História mesta sa začína príchodom železnice na konci 19. storočia. Pôvodný názov Mark Belt bol zmenený na Pearland z dôvodu pestovania veľkého množstva ovocia (hrušiek). Poľnohospodárske centrum v 19. storočí, v tridsiatych a štyridsiatych rokoch bolo mesto známe svojimi tanečnými zábavami a stretnutiami pri pive. V deväťdesiatych rokoch mesto objavili developeri, ktorí tu začali vo veľkom skupovať pozemky.


Connecticut

Context: Významné mestá New Haven Mesto New Haven bolo založené v roku 1638 skupinou bohatých puritánov z Londýna vo veľkom prírodnom prístave na juhu Connecticutu. Rozvinulo sa v solídnu ekonomiku založenú na love rýb a neskôr priemysle. V roku 1716 sa stalo sídlom známej Yalovej univerzity, tretej najstaršej univerzity v USA. Hlavné mesto, Hartford, je situované v centre štátu. Okrem iných múzeí tu môžete nájsť Múzeum histórie Connecticutu, v ktorom sú uchované pušky a revolvery a písací stôl, na ktorom Abraham Lincoln podpísal dokument, ktorý zrovnoprávnil všetkých otrokov počas občianskej vojny. Hartford bol tiež domovom Noaha Webstera (1758 - 1843), žurnalistu, učiteľa a lingvistu, ktorý napísal prvý americký slovník. Okrem neho tu žili dvaja známejší ľudia: americkí spisovatelia Harriet Beecher Stowe (Chalúpka strýčka Toma) a Mark Twain. V skutočnosti boli „susedia od vedľa“ a oba ich viktoriánske domy, stále zariadené tak, ako ostali, sú otvorené verejnosti. Mark Twain tu žil takmer 20 rokov, počas ktorých napísal množstvo klasických prác, ku ktorým patria aj Dobrodružstvá Huckleberryho Finna.


Camden (londýnsky obvod)

Context: Mestské časti  Belsize Park Bloomsbury Camden Town a Primrose Hill Cantelowes Fortune Green Frognal a Fitzjohns Gospel Oak Hampstead Haverstock Highgate Holborn a Covent Garden Kentish Town Kilburn Kings Cross Regent’s Park St Pancras a Somers Town Swiss Cottage West Hampstead


Financial District

Context: Introduction Federal Hall Financial District , je ohraničený zo západu West Street, z juhu končí pri Hudson River a Battery Park z východu Broadway a zo severu Vesey Street. Nachádzalo sa tam Svetové obchodné Centrum (, WTC ). Teraz sa namiesto WTC nachádza Ground Zero. Ľudia z celého sveta, teraz prúdia do kostola St. Paul´s Chapel, kde zadarmo dostanú materiál o stave obnovy Ground Zero. Na južnom cípe Manhattnu, Battery Parku, sídli colná správa, cez ktorú za čias osídlovania Spojených štátov, až do roku 1892, keď bol daný do prevádzky Ellis Island, prešlo takmer sedem miliónov ľudí. Taktiež je najväčším obchodným centrom New Yorku. Kategória:Manhattan


Castletown (Man)

Context: Dejiny Castletown je bývalé hlavné mesto ostrova Man a sídlo Tynwaldu. Jeho história siaha až do roku 1090. Rybárske lode ešte aj dnes vyrážajú na more z miestneho prístavu. Komerčná doprava do prístavu skončila v 70. rokoch 20. storočia, napriek rozvoju priemyslu a finančníctva v oblasti. Prvé telefóny sa objavili v Castletown v roku 1901.


Tyrone (grófstvo)

Context: Mestá  Omagh Cookstown Dungannon Strabane Coalisland Castlederg


Wellington

Context: Osídlenie a názov mesta Európski kolonizátori prvýkrát do oblasti Wellingtone priplávali 20. septembra 1839 na lodi menom Tory patriacej Novozélandskej spoločnosti, anglickej organizácii venujúcej sa systematickou kolonizáciou Nového Zélandu. V januári nasledujúceho roku dorazilo na lodi Aurora ďalších 150 osadníkov. Prvé domy boli stavané v rovinatej oblasti okolo ústia rieky Hutt, kde sa v súčasnosti nachádza Petone, šesťtisícové predmestie Lower Hutt. K presunutiu novovybudovanej osady viac do hôr primäl osadníkov močaristý terén a skutočnosť, že svoje prvé obydlia vybudovali v záplavovej oblasti. Mesto bolo osadníkmi pomenované podľa Arthura Wellesleyho, 1. vojvodu z Wellingtonu a víťaza bitky pri Waterloo, ktorého titul pochádza z mestečka v anglickom Somersete. Maorský názov pre mesto Wellington znie Te Whanga-nui-a-Tara , čo v preklade znamená "veľký prístav Tary" podľa jedného z prvých domorodých obyvateľov tohto územia. Možno sa tiež stretnúť s názvom Pōneke alebo Te Upoko-o-te-Ika-a-Maui , "Hlava Máuiho ryby", tradičným označením najjužnejšej časti Severného ostrova. To sa viaže k legende, podľa ktorej bol celý Severný ostrov vylovený z vody polobohom Máuim.


Allentown

Context: Introduction  Allentown je americké mesto v Lehigh County v Pensylvánii. Je to tretie najľudnatejšie mesto Pensylvánie, po Philadelphii a Pittsburghu. Podľa sčítania obyvateľov z roku 2010 malo mesto 118 032 obyvateľov a bolo najrýchlejšie rastúcim v Pensylvánii. Je tiež sídlom okresu Lehigh county. Mesto sa rozprestiera na brehoch rieky Lehigh. Je najväčším z trojice miest, ktoré tvoria aglomeráciu východnej Pensylvánie a západného New Jersey, známu ako údolie Lehigh (Lehigh Valley). Nachádza sa 60 míľ (97 km) severne od Philadelphie, 80 míľ (130 km) na východ od Harrisburgu, a 90 míľ (140 km) na západ od New York City. V meste sa nachádzajú dve vysoké školy, Cedar Crest College a Muhlenberg College. V blízkosti mesta sa nachádza zábavný park Dorney Park & Wildwater Kingdom. Komerčné lety pre mesto a okolie sú zabezpečované prostredníctvom letiska Lehigh Valley International Airport (LVIA). Chartrové lety prevádzkuje menšie letisko Allentown Queen City Municipal Airport. Mesto v roku 1762 založil William Allen pod názvom Northhampton town a v roku 1932 bolo premenované na počesť svojho zakladateľa. Allentown je dvojnásobným víťazom ocenenia All-America City Award, z roku 1962 a z 1974–1975..


Alice Springs

Context: Doprava Okrem leteckých liniek spája mesto so svetom Stuartová diaľnica, ktorá vedie z juhu z Adelaide na sever do Darwinu. Nedávno bola dokončená transkontinentálna železnica, ktorá vedie po tej istej trase. Táto železnica sa nazýva Ghan, a to podľa skomoleniny, ktorou boli nazývané karavány tiav, ktoré predtým zaisťovali spojenie s mestom Adelaide ( Ghan - Afghan cameleers ). Veľká časť týchto tiav bola po dokončení telegrafnej linky pre nadbytočnosť vypustená do divočiny, kde zdiveli a dodnes sa tu hojne vyskytujú. Austrália sa tým dokonca stala jedinou lokalitou, kde sa tento druh tiav vyskytuje vo voľnej prírode.


Zlatá horúčka na Klondiku

Context: Založenie mesta Dawson Dawson v počiatkoch zlatej horúčky Na objavení zlata na Klondiku zbohatli nielen zlatokopi, ale aj podnikatelia alebo podnikavci. Jedným z najznámejších bol Joseph Francis Ladue, ktorý je považovaný za zakladateľa mesta Dawson. Joseph Ladue nebol žiaden nováčik. Žil na Yukone už od roku 1882 a skúšal šťastie ako zlatokop, obchodník a podnikateľ. Vlastnil pílu pri ústí rieky Sixtymile River, niekoľko desiatok kilometrov od Klondiku proti prúdu rieky Yukon. Joseph Ladue pochopil, že obchodovaním so zlatokopmi sa dá zarobiť viac, ako vlastným hľadaním zlata. Prišiel na sútok riek Klondike a Yukon iba 5 dní po šťastnom náleze Georgea Carmacka. Vytýčil tam pre seba 64 hektárový pozemok a šiel si ho okamžite dať zaregistrovať do Fort Constantine pri ústí Fortymile Creek do Yukonu, kde bola policajná stanica. Hneď po návrate z Fort Constantine sa pustil do stavby skladu a malej chatrče pre seba, ktorá zároveň slúžila aj ako hostinec. Ladue pomenoval vznikajúce mesto Dawson na počesť kanadského geológa Georga Mercer Dawsona.


Brandon (Manitoba)

Context: Dejiny Od konca 18. storočia Spoločnosť Hudsonovho zálivu v oblasti založila tri obchodné stanice, všetky boli pomenované Brandon House. Názov pochádza od vojvodu z Brandonu. V roku 1881 bolo miesto zvolené za križovatku železničnej spoločnosti Canadian Pacific Railway. Ako mesto bolo založené v roku 1882. Na začiatku 20. storočia mesto rástlo, do začiatku Prvej svetovej vojny sa populácia strojnásobila. Semenárska firma McKenzie Seeds bola jedna z najväčších v britskom Spoločenstve národov. Počas Druhej svetovej vojny v meste a v neďalekej základni Shilo trénovali množstvo vojakov. Po vojne mesto ďalej rástlo, vznikla regionálna knižnica, kultúrne a športové centrum.


McAllen

Context: Zaujímavosti  Článok v magazíne Forbes zaraďuje McAllen medzi mestá s najlepším trhom nehnuteľností v USA. CNNMoney.com uviedla McAllen ako mesto s najrýchlejšie rozvíjajúcim sa trhom nehnuteľností RelocateAmerica.com zaraďuje McAllen medzi 10 najlepších miest pre život v roku 2010 V roku 2007 mal McAllen tretie najmenšie životné náklady v USA McAllen sa radí medzi 11 miest ktoré najlepšie prekonali krízu, podľa Brookings Institute McAllen je najobéznejšie mesto v USA (2023)


Sobia zlatá horúčka

Context: Stavba obcí a ciest v oblasti Časť obyvateľov sa rozhodla usadiť v oblasti už natrvalo, vďaka tomu sa mesto Quesnel stalo najväčším a najznámejším z osád, ktoré boli postavené za zlatej horúčky. Medzi mestá nachádzajúce sa na trase Sobiej cesty patrilo mesto Williams Lake a osady Clinton a 100 Mile House. No medzi najväčšie a najdôležitejšie patrilo mesto Barkerville, ktoré vyrástlo v okolí najziskovejšieho a najslávnejšieho náleziska zlata v oblasti Cariboo.


Burlington (Ontário)

Context: Turizmus V meste sa nachádzajú Royal Botanical Gardens, zasahujúce aj do Hamiltonu.


Severozápadná spoločnosť

Context: Počiatky Súbor:SimonMctavish.jpg|thumb|Simon McTavish Prvá písomná zmienka o spoločnosti sa datuje do obdobia roku 1779, no niektoré zmienky o jej formovaní sa objavujú už v roku 1770. Po štyri roky tvorilo spoločnosť len voľné zoskupenie pár obchodníkov z Montrealu, ktorí chceli narušiť dominanciu Spoločnosti Hudsonovho zálivu v jej obchodovaní s kožušinami v Severnej Amerike. Severozápadná spoločnosť bola oficiálne založená v roku 1783, so sídlom v Montreali. Viedol ju obchodník Benjamin Frobisher, jeho brat Joseph, Simon McTavish a skupina investorov, medzi ktorých patril Nicholas Montour, Robert Grant, Patrick Small, George McBeath a William Holmes. V roku 1787 sa Severozápadná spoločnosť zlúčila s firmou Gregory, McLeod and Co. K zväčšujúcej sa firme sa pridal Roderick Mackenzie spolu s jeho bratrancom Alexandrom Mackenziem, ktorý chcel dohliadať na prieskum západných oblastí Kanady. Jeho skupina, ktorú prezývali "zimní partneri", obchodovala s kožušinami s indiánskymi lovcami. Grand Portage, ležiace na brehu Horného jazera (v angl. Lake Superior) sa stalo hlavným obchodným strediskom pre Severozápadnú spoločnosť. Obchodníci spoločnosti tam mohli nájsť zásoby, ktoré tam boli dopravované kanoe z Montrealu. V roku 1803 sa stredisko presunulo na sever od americkej hranice do Fort William. Po výpravách Alexandra Mackenzieho, Simona Frasera a Davida Thompsona sa činnosť spoločnosti rozšírila aj do oblastí v okolí jazera Athabasca. Cesty týchto prieskumníkov smerovali aj na západ do divočiny Skalnatých vrchov a po brehoch riek až k úžine Strait of Georgia na západnom pobreží Kanady v dnešnej provincii Britská Kolumbia.


Henry Gantt

Context: Život Narodil sa v Calvert County, v Marylande. Maturoval na McDonogh School v roku 1878, následne študoval na Stevens Institute of Technology v New Jersey. Pracoval ako učiteľ a projektant, než sa stal strojným inžinierom. V roku 1887 spoločne s Frederickom W. Taylorom začal uplatňovať vedecké princípy manažmentu v spoločnostiach Midvale Steel a Bethlehem Steel - tam pracovali až do roku 1893. V neskoršej kariére pokračoval ako konzultant manažmentu - vynašiel Ganttov diagram, tiež navrhol systém pre výplatu mzdy úlohy a bonus a ďalšie metódy merania efektivity a produktivity pracovníkov. Ganttov diagram je stále prijímaný ako dôležitý nástroj riadenia, ktorý umožňuje grafické znázornenie plánu a spôsob záznamu priebehu projektu.


Talent (Oregon)

Context: Dejiny A. P. Talent, pochádzajúci z Tennessee sa usadil v Oregone okolo roku 1870. Mesto založil v roku 1880. Chcel ho nazvať Wagner, ale pracovníci pošty preferovali Talent . Pošta sa tu otvorila v roku 1883. Usadlosť sa predtým volala aj Eden District a Wagner Creek .


Emery Roth & Sons

Context: Introduction  Emery Roth & Sons bola rodinná architektonická spoločnosť založená v roku 1938 americkým architektom židovského pôvodu Emerym Rothom, ktorý premenoval svoju architektonickú prax po pribratí jeho synov Juliana (19011992) a Richarda Rotha (19041987) za spoločníkov. Zanikla v roku 1996, krátko po odchode Richarda Rotha Jr. do penzie.


Rothschild & Co

Context: Významný súčasný a bývalí zamestnanci Súčasťou spoločnosti boli viacerí pozoruhodní ľudia vrátane hláv štátov, generálnych riaditeľov a miliardárov. V tomto zozname sa nachádzajú viacerí významní členovia pracujúci v spoločnosti ktorá patrí rodine Rothschildovcov. Obchod René-Pierre Azria - CEO Jarden Corporation; Výkonný riaditeľ Blackstone Indosuez Dominic Barton - celosvetový výkonný riaditeľ McKinsey & Company Franco Bernabé - CEO Telecom Italia; Riaditeľ PetroChina Michel de Carvalho - vice-chairman investičného bankovníctva v Citigroup; Riaditeľ Heineken International José María Castellano - CEO Inditex Group Sir John Collins - CEO Shell UK, Chairman National Power Alfonso Cortina - chairman a CEO Repsol Douglas Daft - chairman a CEO The Coca-Cola Company; Riaditeľ The McGraw-Hill Companies Dudley Eustace - chairman The Nielsen Company, vice-chairman Royal Philips Electronics Pehr G. Gyllenhammar - chairman Aviva; zakladateľ European Round Table of Industrialists Jay Hambro - CIO Petropavlovsk plc; CEO Aricom Sir Graham Hearne - zastupujúci chairman Gallaher Group; chairman a CEO Enterprise Oil Henry Keswick - chairman Jardine Matheson Holdings; chairman Open Europe Sir Carl Meyer - zastupujúci chairman De Beers; Guvernér Egyptskej národnej banky Baron Moser - chairman Britského múzea, chairman Economist Intelligence Unit Paul Myners - chairman Guardian Media Group; chairman Marks & Spencer Jonathan Oppenheimer - riaditeľ E. Oppenheimer & Son Ltd. Robert S. Pirie - senior výkonný riaditeľ Bear Stearns & Co. Gerald Rosenfeld - riaditeľ investičného bankovníctva Lazard Wilbur Ross - investor, miliardár a minister obchodu Spojených štátov Trevor C. Rowe - riaditeľ Australian Securities Exchange; chairman United Group; chairman Queensland Investment Corporation (QIC) Anthony Salz - senior partner Freshfields Bruckhaus Deringer; súčasný predseda rady guvernérov BBC Peter Smith - chairman Coopers & Lybrand; chairman Savills Raymond W. Smith - CEO Bell Atlantic; chairman Verizon Baron Vallance of Tummel - vice-chairman Royal Bank of Scotland; chairman British Telecom Jeremy Weir - CEO Trafigura Politici a štátna služba Thierry Breton - francúzsky minister hospodárstva, financií a priemyslu (2005-2007) Gerhard Schröder - nemecký kancelár (1998-2005) Liam Byrne - námestník ministra vnútra (2006-2010); námestník ministra pre pokladnicu Jej Veličenstva (2008-2010) Baron George - guvernér Bank of England (2008-2010) John Kingman - výkonný riaditeľ UK Financial Investments Baron Lamont - člen Britského parlamentu (1972-1997), kancelár Exchequer Anthony Nelson - člen Britského parlamentu (1974-1997); hospodársky tajomník štátnej pokladnice (1992-1994) Sir Edwin Leather - člen Britského parlamentu (1950-1964); guvernér Bermúd (1973-1977) Oliver Letwin - chairman Conservative Research Department; námestník ministra pre politiku Emmanuel Macron - prezident Francúzska a knieža Andorry (od 2017) René Mayer - premiér Francúzska (1953) Baron Nuberger of Abbotsbury - Lord of Appeal in Ordinar (od 2007) Georges Pompidou - premiér Francúzska (1962-1968); bývalý prezident Francúzska a knieža Andorry John Redwood - člen Britského parlamentu (od 1987) Jacob Rees-Mogg - člen Britského parlamentu (od 2010) Felix Rohatyn - veľvyslanec Spojených štátov vo Francúzsku (1997-2000) Goh Keng Swee - zastupujúci premiér Singapúru (1973-1984); Minister financií Singapúru (1967-1970) Baron Wakeham - líder Snemovne Lordov (1992-1994); líder Dolnej Snemovne (1987-1989) John Whittingdale - Britský politik Armádny predstavitelia Poľný Maršal Baron Guthrie of Craigiebank - bývalý Náčelník generálneho štábu, bývalý Náčelník štábu obrany


Pittsburgh Pirates (NHL)

Context: Vlastníci  James F. Callahan (zakladateľ) 1925-1928 Bill Dwyer 1928-1930 Benny Leonard 1928-1930


Skidmore, Owings and Merrill

Context: Externé odkazy  oficiálna stránka spoločnosti Kategória:Architektonické firmy Kategória:Podniky v USA


Woodward’s

Context: Introduction Obrázok:Vancouver Woodward s 2005.jpg|thumb|Woodward s building vo Vancouveri rok pred jej odstrelom v roku 2006 Woodward s bol názov siete obchodných domov v Kanade, ktorá pôsobila v provinciách Alberta a Britská Kolumbia vyše sto rokov, kým nebola odkúpená Spoločnosťou Hudsonovho zálivu (HBC). Charles Woodward otvoril prvý obchod nesúci jeho meno v roku 1892 vo Vancouveri na rohu ulíc Main Street a Georgia Street. 12. decembra 1902 bola založená spoločnosť Woodward Department Stores Ltd. a bol otvorený nový obchod na rohu Hastings Street a Abbott Street. V roku 1926 bol otvorený obchod v Edmontone a koncom 40. rokov 20. storočia začala spoločnosť otvárať značný počet nových obchodov v obidvoch provinciách. Po finančných ťažkostiach bol Woodward s v roku 1993 predaný Spoločnosti Hudsonovho zálivu. Woodward s bol po vačšinu 20. storočia hlavnou sieťou obchodných domov najmä na juhozápade Britskej Kolumbie. Kategória:Podniky v Kanade


Lost Heaven

Context: Mestské štvrte  Západná strana Chinatown Chinatown je malá štvrť severne od Little Italy pri Terranovom moste, ktorý spája čínsku štvrť a New Ark. Rovnako ako v ostatných čínskych štvrtiach v iných mestách, aj tu žije väčšina čínskych prisťahovalcov. Vedie tadiaľto električková trať, ktorá zabezpečuje dopravu pre občanov bez vozidla. V čínskej štvrti sa nachádza autoservis, ale v období 1930 – 1937 je prázdny kvôli kríze. V roku 1938 autoservis opäť začína podnikať. Z čínskej štvrti vedú 2 cesty do krajiny. Little Italy Je to najdôležitejšie miesto v celom meste. Toto je miesto, kde je rodina mafie Dona Salieriho a kde sa začína väčšina misií hry. Rodina sídli v Salieriho bare. Názov tejto štvrti pochádza z migrácie Talianov, najmä Sicílčanov, do Spojených štátov. Električková trať spája túto oblasť s čínskou štvrťou a štvrťou Works Quarter. Cez Little Italy prechádza trať a je tu aj stanica nadzemky. Works Quarter Rovnako ako v mnohých mestách po celom svete, industrializácia pomohla Lost Heaven premeniť na moderné mesto (v tej dobe). Domy vo Works Quarter sú väčšinou budovy mestských závodov a iných priemyselných zariadení. Táto oblasť je považovaná za chrbticu lostheavenskej ekonomiky. Iné dôležité stavby zahŕňajú centrálnu vlakovú stanicu pre osobnú a nákladnú dopravu. Works Quarter sa tiež môže pochváliť vlastnou požiarnickou stanicou. Mestská električková linka jazdí po celej priemyselnej štvrti, ale nie je tam žiadna trasa nadzemky. V najzápadnejšej časti štvrti je malá cesta, ktorá vedie k Lost Heaven Racing Circuit, kde sa ľudia môžu tešiť na víkendové preteky. Centrálna časť (Central Island) Central Island je obchodným centrom mesta Lost Heaven. Názov hovorí za všetko. Je to ostrov nachádzajúci sa v strede mesta. Tak ako v Manhattane v New York City, tak aj na Central Islande sú mrakodrapy a domy niekoľkých podnikov, ktoré slúžia mestu. Sú tu významné stavby, ako je State Capitol a úrady mestských úradníkov, primátora mesta, politikov a ďalších významných osobností. Lostheavenské divadlo a lostheavenská galéria výtvarného umenia sú tiež umiestnené na tomto ostrove. Policajná stanica (jediná známa policajná stanica v celom meste) sa nachádza na najjužnejšom konci ostrova neďaleko galérie. Mestské električkové linky sa schádzajú uprostred ostrova a potom sa otočia na východ a mieria späť na ostrov pozdĺž jeho obvodu. Ostrov má dve stanice: Central Island a Giuliano Street (videná v intre, kde Tommy opustí vlak pred odchodom do kaviarne, kde je Norman), v severnej časti ostrova. Existujú rôzne spôsoby, ako môžu ľudia vstúpiť na ostrov, od Works Quarter cez West Marshall Bridge, z Little Italy cez Central Island Tunnel, z New Arku cez Giuliano Bridge a od Downtownu cez East Marshall Bridge. Východná strana mesta New Ark Sú tam niektoré dôležité budovy, ako je lostheavenská nemocnica a mestská zbrojnica. New Ark je prepojený s Čínskou štvrťou cez Terranov most, rovnako ako s Central Islandom cez Giuliano Bridge. Aj touto štvrťou vedie električková trať a je tu stanica nadzemnej dráhy. Morellova rodina tu má svoju operačnú základňu v Lounge Bare. Pod Giulianovým mostom je opravovňa automobilov, kde vodiči s problémami s ich autami môžu prísť a nechať si ich opraviť. Opravár Lucas Bertone je spolupracovník Salieriho rodiny a je jedným z Tomových priateľov. Downtown Rovnako ako centrum mesta je táto oblasť ďalšie obchodné centrum s mnohými prosperujúcimi firmami. Downtown sa nachádza južne od New Arku. Toto susedstvo je spájané električkou a nadzemkou. Nachádza sa tu aj lostheavenská First National Bank. Blízko južného konca Downtownu je Lost Heavenský kostol a hotel Corleone. Hoboken Hoboken sa nachádza východne od New Arku. Táto štvrť predstavuje chudobnú štvrť mesta Lost Heaven. Jej budovy sú schátralé alebo úplne zatvorené. Existuje niekoľko miest v Hobokene, ktoré majú menší záujem hráča. Patrí medzi ne Hobokenský štadión a podzemný obchod so zbraňami patriaci mužovi menom Žltý Pete. Obchod je umiestnený pod kinom Twister v blízkosti stavby. Nadzemná železničná trať má dve stanice v Hobkene a to Central Hoboken a Market Avenue . Je to zábavná štvrť, pretože sú tu Pompei Bar a Palermo Club, rovnako ako staré zanedbané kino Twister. Oakwood Oakwood je malá štvrť radových domčekov a malých bytov obývaných stredne bohatou vrstvou ľudí mesta. Táto malá a pokojná štvrť sa nachádza východne od Downtownu. Nie je tu veľa zaujímavých miest. Je tu malý Oakwoodský kostol v blízkosti kruhového objazdu. Je tu tiež Oakwood Junior High School (jediná známa škola v Lost Heaven). Oakwood je jedným z mála štvrtí, cez ktoré nevedie električková trať. Do Oakwoodu je potrebné sa dostať autom, inak je to dlhá prechádzka. Oak Hill Oak Hill sa nachádza východne od Lost Heaven na vrchole pomerne veľkého kopca. Vedú tam dve veľmi strmé cesty, ktoré idú na vrchol; jedna ide z Hobokenu, druhá z Oakwoodu. Oak Hill je najbohatšie a najmalebnejšie miesto v Lost Heaven kvôli svojej polohe na vrchole kopca. Je ďaleko od hluku a znečistenia mesta a pýši sa krásnou prímorskou polohou. Oak Hill je obsadené vilami, ktoré si môžu dovoliť len veľmi bohatí ľudia. Preto si Oak Hill vyslúžil prezývku „milionárska štvrť“. Na Oak Hill nie je k dispozícii žiadna verejná doprava, vzhľadom k strmosti svahov. Na cestu na vrchol je potrebné auto. Na úpätí kopca je maják a je prístupný malou cestou, ktorá vedie od hlavnej Oakwood-Oak Hill ceste.


Hamilton (Ontário)

Context: Turizmus V meste sa nachádzajú Royal Botanical Gardens, zasahujúce aj do Burlingtonu.


Chambers County (Texas)

Context: Mestá  Anahuac Baytown (hlavná časť Baytown je v Harris County) Beach City Cove Mont Belvieu Old River-Winfree Shoreacres (iba vodná plocha) Seabrook (iba vodná plocha) Texas City (iba vodná plocha)


Georgetown (Guyana)

Context: Introduction  Georgetown je hlavné a najväčšie mesto Guyany založené v 18. storočí. V roku 2002 mal Georgetown 213 000 obyvateľov. Leží na pobreží Atlantiku na mieste, kde sa do neho vlieva rieka Demerara. Prezýva sa „ Karibské záhradné mesto “. Predovšetkým slúži ako administratívne a finančné centrum. Nachádza sa tu Georgetown University.


Downtown (Vancouver)

Context: Geografia Mrakodrapy v downtowne Nočná panoráma downtownu Oblasť Downtownu je na severe ohraničená fjordom Burrard Inlet, Stanley Parkom a mestskou časťou West End na západe, zálivom False Creek na juhu a mestskou časťou Downtown Eastside na východe. Okrem mrakodrapov v ktorých sídlia finančné a obchodné inštitúcie oblasť Downtownu zahŕňa aj Yaletown, bývalú priemyselnú oblasť, ktorá bola po skončení Expa v roku 1986 transformovaná do podoby dnešnej luxusnej obytnej štvrte a Coal Harbour. Madzi ďalšie oblasti, ktoré sa chápu ako súčasť Downtownu, patria Granville Mall a Granville Entertainment District, Downtown South, Gastown, Japantown a Chinatown.


Presídlenie Maďarov do Čiech

Context: Hlavná fáza odsunu do Česka sa uskutočnila medzi novembrom 1946 až februárom 1947, keď bolo presídlených 41 666 osôb maďarskej národnosti. Česko-Slovensko akciu odôvodňovalo pracovnou povinnosťou na základe dekrétu prezidenta republiky č. 88/1945 Zb., viaceré ustanovenia dekrétu však nedodržiavalo. Odsun mal formu násilných deportácií za účasti bezpečnostných orgánov štátu. Vzhľadom na to, že boli deportované celé rodiny vrátane žien a detí, bola celá akcia značne nehumánna a prinášala množstvo citovo vypätých scén.  Situáciu začiatkom roka ešte zhoršovalo nepriaznivé zimné počasie. Konflikty s bezpečnostnými orgánmi a pokusy o útek  priniesli aj obete na životoch. Rozdeľovanie Maďarov medzi českých roľníkov bolo vykonávané spôsobom ponižujúcim ľudskú dôstojnosť. Maďari z nových pracovných miest hromadne utekali a vracali sa späť do svojich domovov, kde potom dochádzalo ku konfliktom s novými osídlencami, ktorých našli na svojich majetkoch. Organizovaný návrat prebehol  až v januári až apríli 1949. Väčšina Maďarov sa vrátila do svojich bydlísk na území Slovenska.


Litavský banát

Context: Politické následky vojenského prevratu  Vznik Malej dohody – podpis dvojstrannej dohody medzi Československom a Rumunskom. Konečný zánik vlády dynastie Habsburgovcov. Narušenie medzinárodných vzťahov Maďarska, hlavne s nástupníckymi štátmi rozpadnutého štátneho útvaru Rakúsko-Uhorsko.


Dejiny Česko-Slovenska

Context: Tretia česko-slovenská republika (1945 – 1948) Po oslobodení Červenou armádou (v juhozápadných Čechách americkými vojakmi) a konci druhej svetovej vojny bol obnovený štát Česko-Slovensko vo svojich predmníchovských hraniciach s tým, že Sovietsky zväz obsadil (oficiálne dostal) Podkarpatskú Rus a maďarské obce Jarovce, Rusovce a Čunovo pripadli Česko-Slovensku. 17. mája 1945 poľská armáda obsadila časť Spiša a Oravy, ktoré sa stali opäť súčasťou Poľska. Od Slovenska boli tiež odčlenené obce na východnom Slovensku: Batva, Galoč, Malé a Veľké Rátovce, Malé Selemence, Palová, Palaď-Komárovce, Surty, Šalamúnová a Téglaš a mesto Čop, osídlené prevažne maďarským obyvateľstvom a pričlenené k ZSSR. K Slovensku bolo pripojené mesto Lekárovce, ktoré bolo do roku 1939 súčasťou Podkarpatskej Rusi. Z Česka bolo na základe Postupimskej konferencie a Benešových dekrétov deportované nemecké obyvateľstvo, Nemci zo Slovenska boli z väčšej časti evakuovaní už pred koncom vojny a iba menšia časť bola potom deportovaná. Keďže veľmoci nedovolili podobný postup ako v prípade Nemcov aj pre Maďarov, prebehla v roku 1946 dohoda medzi Maďarskom a Slovenskom o výmene obyvateľstva a riešení menšinovej otázky. Vo februári 1948 sa po nátlakových akciách a následných voľbách ujali vlády v štáte komunisti, ktorých už od druhej svetovej vojny významne podporoval Sovietsky zväz. V Česko-Slovensku nastalo obdobie tzv. "ľudovej demokracie" pod vládou komunistickej strany (1948 – 1989), ktorá v r. 1960 prijala socialistickú ústavu.


Vysťahovalectvo

Context: Emigrácia cez Slovensko V rokoch 19451949 emigrovalo cez Slovensko (Bratislavu) približne 150 000 židovských utečencov, väčšinou z Poľska. Maďarskí Židia smerovali cez Slovensko do Viedne a potom do talianskych prístavov a ďalej do Izraela. Po zatiahnutí železnej opony sa cez naše hraničné pásmo pokúšali prejsť na Západ Utečenci z NDR a Poľska, ktorí sa často (mylne) domnievali, že česko-slovenská hranica je slabšie zabezpečená, než tá medzi NDR a Západným Nemeckom. Počet úspešných emigrácii týmto spôsobom bol však veľmi nízky.


Prvá viedenská arbitráž

Context: Predzvesť arbitráže Slovensko po prvej viedenskej arbitráži (pre bližšie info klikni na obrázok) Viedenskej arbitráži predchádzal celý sled udalostí. Už 12. januára 1938 predložila Zjednotená maďarská strana česko-slovenskej vláde svoje požiadavky. Chceli uzákoniť autonómiu Slovenska, zaviesť národný kataster a v prevažne maďarských obciach zrušiť slovenské školy. 10. marca maďarskí predstavitelia (Andor Jaross, János Esterházy a Géza Szüllő) opäť vzniesli požiadavky maďarskej menšiny žijúcej na Slovensku, tentoraz bol dokument odovzdaný priamo premiérovi Milanovi Hodžovi. 26. júla 1938 vláda ČSR schválila národnostný štatút, ktorý zladil rôzne zákony týkajúcich sa slobôd národnostných menšín z oblasti občianskych práv, školstva a kultúry. Prijatý mal byť aj nový jazykový zákon a schválená mala byť decentralizácia štátu, teda autonómia Slovenska a Podkarpatskej Rusi. 27. augusta Zjednotená maďarská strana odmietla národnostný štatút a žiadala úplnú autonómiu pre Maďarov na Slovensku. 21. septembra 1938 sa v Budapešti konala rozsiahla revizionistická demonštrácia, v ktorej sa požadovalo „pripojenia bratov Slovákov“ k Maďarsku. (Maďarsko v tomto období voči Slovensku uplatňovalo striedavo politiku vyhrážok a prísľubov širokej autonómie v rámci poučenia z minulosti. Viacero výziev v tomto a podobnom duchu adresovalo aj priamo Jozefovi Tisovi.) 23. septembra 1938 bola vyhlásená mobilizácia. Po Mníchovskej dohode bola pohotovosť armády odvolaná, okrem Slovenska, kde v okolí Rimavskej Soboty začiatkom októbra došlo k narušeniu hraníc maďarským oddielom. Česko-slovenská armáda ich však vzápätí vytlačila. Súčasťou Mníchovskej dohody bol aj dodatok o vyriešení požiadaviek Maďarska do troch mesiacov. V prípade, že by sa v tejto dobe nepodarilo dosiahnuť dohodu, mali o vyriešení rozhodnúť signatárske veľmoci. Keďže politickí predstavitelia Maďarska mali pochybnosti, či je možné revizionistické požiadavky uspokojiť mierovou cestou, mali záujem na tom, aby sa problém riešil diktátom veľmocí, a nie vzájomnou dohodou. Maďarsko v snahe využiť šok z Mníchovskej dohody, medzinárodné oslabenie Česko-Slovenska, zaneprázdnenie jeho vlády rokovaniami s Nemeckom a Poľskom a vnútropolitické problémy naliehalo na urýchlený začiatok rokovaní o vytýčení novej hranice. Súčasťou nátlaku boli aj diverzné a teroristické akcie v pohraničí a pokusy vyvolať nepokoje maďarskej menšiny prostredníctvom rozhlasu, zhadzovania letákov a tajných agitátorov. Napriek tomu táto snaha nesplnila očakávania a vodcovia maďarskej menšiny sa v obave pred postihom zdržiavali organizovania otvorených protištátnych akcií. Rokovania o slovensko-maďarskej hranici boli dohodnuté na začiatok októbra. V tom čase však nastali v Česko-Slovensku vnútropolitické zmeny (odstúpenie prezidenta a vlády a Žilinská dohoda), a tak 5. októbra 1938 Maďarsko súhlasilo s posunutím rokovaní na 9. október. Medzitým sa Jozef Tiso stal predsedom autonómnej vlády Slovenska, v tom čase premenovanom v rámci ČSR na Slovenskú krajinu. Ministerská rada v Prahe sa rozhodla, že česko-slovenskú delegáciu budú tvoriť iba slovenskí a rusínski predstavitelia. Toto bolo v súlade s želaním Tisovej vlády, ktorá verila, že sa jej podarí jednoduchšie nájsť kompromisné riešenie poskytnutím autonómie maďarskej menšine. Komárňanské rokovania 9. októbra 1938 sa v Komárne začali rokovania česko-slovenskej delegácie (predseda Jozef Tiso, ostatní členovia Ferdinand Ďurčanský, generál Rudolf Viest, Ivan Krno, zástupca Podkarpatskej Rusi I. Parkányi) s maďarskou (minister zahraničných vecí Kálmán Kánya, minister školstva Pál Teleki a iní) o vytýčení novej hranice s Maďarskom. Vzhľadom na rýchly vývoj situácie nebola česko-slovenská delegácia na rokovanie dostatočne pripravená. Materiály sa vopred nevypracúvali a pražská ministerská rada neurčila postup ani konkrétne kroky. Postoj delegácie sa kryštalizoval v priebehu rokovaní. Jozef Tiso a Ferdinand Ďurčanský sa navyše podobných rokovaní zúčastňovali prvýkrát a museli čeliť medzinárodne skúseným politikom. Napriek tomu kládli pri rokovaniach tvrdý odpor. Maďarská delegácia naopak prišla s vypracovanou koncepciou. Napriek oficiálnemu postoju – revízii na základe etnického princípu – tento princíp porušovala, pričom dávala najavo, že jej cieľom nie je dosiahnutie kompromisu, a požiadavky predkladala ultimatívnym spôsobom. Česko-slovenská delegácia odmietla maďarskú požiadavku plebiscitu, keďže nebol požadovaný domácim obyvateľstvom ani žiadnou politickou stranou a nebolo možné vnútiť ho zvonku. V priebehu príprav plebiscitu nemal na danom území vykonávať právomoci česko-slovenský štátny aparát, čím by sa uvoľnil priestor na promaďarskú propagandu. Delegácie sa nezhodli ani na otázke etnických hraníc. Maďarská strana požadovala za základ sčítanie obyvateľstva z roku 1910, ktoré bolo silne poznačené prebiehajúcou maďarizáciou. Česko-slovenská strana namiesto toho navrhovala výsledky sčítania z roku 1930, prípadne z roku 1880, ktoré ešte nebolo maďarizáciou natoľko poznačené. Okrem toho namietala, že maďarský návrh nerešpektuje ani sčítanie z 1910, keďže zahŕňa aj súvislé slovenské etnické územie, na ktorom ani podľa daného sčítania nežila maďarská väčšina. Česko-Slovensko bolo na znak svojej ochoty rokovať ochotné odstúpiť Maďarsku Šahy a Slovenské Nové Mesto. Tým sa prerušilo priame železničné spojenie medzi Podkarpatskou Rusou a českými krajinami. Maďarská armáda obsadila tieto mestá 11. októbra 1938. Maďarská delegácia sa však s týmto územným ziskom neuspokojila. Ultimatívne požadovala okamžité odstúpenie územia od línie Devín – Bratislava – Nitra – Tlmače – Levice – Lučenec – Rimavská Sobota – Jelšava – Rožňava – Košice – Trebišov – Pavlovce nad Uhom – Užhorod – Mukačevo – hranice s Rumunskom (vrátane miest). Česko-Slovensko s tým, samozrejme, nesúhlasilo. Ešte počas rokovaní Ferdinand Ďurčanský a Alexander Mach navštívili Nemecko, kde sa na stretnutí s Hermannom Göringom (12. októbra 1938) snažili získať podporu voči nadmerným maďarským požiadavkám. Na základe Ďurčanského informácií česko-slovenská delegácia dospela k názoru, že Nemecko nebude tieto nadmerné požiadavky podporovať. Česko-slovenská strana ponúkla niekoľko ďalších návrhov, vrátane autonómie pre maďarskú menšinu alebo odstúpenia Žitného ostrova, pričom na zvyšných územiach malo dôjsť k vzájomnej výmene obyvateľstva, čím by boli obidva štáty národnostne kompaktnejšie. Maďari obvinili česko-slovenskú delegáciu, že odmieta naplniť dodatok Mníchovskej dohody o vyriešení hraníc s Maďarskom, a 13. októbra jednostranne rozhodli o ukončení rokovaní. Koncom októbra 1938 sa ČSR a Maďarsko dohodli, že sa podriadia rozhodnutiu veľmocí – Nemecka a Talianska. Arbitráž bola zvolaná na zámok Belvedér vo Viedni na 2. november 1938. Anglicko a Francúzsko sa vzdali nároku na zasahovanie. Územné nároky Maďarska a Poľska Poľsko vznieslo požiadavky voči Česko-Slovensku už 21. septembra 1938 a následne 1. októbra anektovalo Těšínsko, obývané najmä Poliakmi. Dvojstranné rozhovory s Poľskom nadiktované Mníchovskou dohodou sa začali až 25. októbra 1938. Výsledkom týchto rokovaní bolo, že Poľsko získalo 1. decembra ďalšie územia, tentoraz na severe Slovenska. Išlo o a 4 280 obyvateľov. Maďarsko požadovalo odstúpenie územia od línie Devín – Bratislava – Nitra – Tlmače – Levice – Lučenec – Rimavská Sobota – Jelšava – Rožňava – Košice – Trebišov – Pavlovce nad Uhom – Užhorod – Mukačevo – hranice s Rumunskom (vrátanie miest). Po arbitráži mu nakoniec pripadlo územie na severe ohraničené líniou Senec – Galanta – Vráble – Levice – Lučenec – Rimavská Sobota – Jelšava – Rožňava – Košice – Michaľany – Veľké Kapušany – Užhorod – Mukačevo – hranice s Rumunskom. Slovensko tak prišlo o vyše štvrtinu svojho územia.


Dejiny Maďarska

Context: Prvá maďarská republika História novodobého Maďarska sa začala písať dňa 16. novembra 1918, kedy bola vyhlásená Prvá maďarská republika. Ako nástupnícky štát Uhorska stratilo Maďarsko po prvej svetovej vojne celých 71,5% územia bývalých Uhier, vrátane radu oblastí s väčšinovou maďarskou populáciou. Táto situácia predstavovala pre Maďarov traumu porovnateľnú s tým, čo Česi pociťovali o 20 rokov neskôr po Mníchovskej dohode. Tento fakt v medzivojnovej dobe určoval vzťahy Maďarska k susedným krajinám s maďarskými menšinami a významne ich ovplyvňuje aj dnes.


Context: Introduction  Výmena obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom bola povojnová obojstranná migrácia obyvateľstva na základe vzájomnej dohody medzi oboma štátmi. Primárnym zámerom česko-slovenských predstaviteľov bolo vysídlenie čo najväčšieho počtu Maďarov a budovanie národného štátu Čechov a Slovákov bez neslovanských menšín. Po tom, čo sa česko-slovenskej diplomacii nepodarilo presadiť jednostranné vysídlenie Maďarov podľa vzoru nemeckej menšiny, mala byť vzájomná výmena optimálnym riešením. Rokovania o výmene začali v decembri 1945 a dohoda bola podpísaná vo februári 1946. Do konca roku 1948, pred, počas aj po platnosti dohody sa v rámci nej ale aj mimo nej vysťahovalo 89 660 Maďarov zo Slovenska a približne 72 000 Slovákov z Maďarska. Dohoda aj samotná výmena boli vnímané kontroverzne a to najmä pre rôzne podmienky v oboch zmluvných krajinách.


Prepadnutie okresu Berehovo

Context: Predchádzajúce udalosti Na základe Mníchovskej dohody prijatej dňa 30. septembra 1938 bolo Česko-Slovensko zaviazané do troch mesiacov vyriešiť územné nároky Maďarska. Začiatkom októbra sa začali v severnom Maďarsku organizovať ozbrojené skupiny, ktorých úlohou bolo ilegálne prechádzať do ČSR a vykonávať tam podvratnú činnosť s cieľom destabilizácie pohraničných oblastí.


Obete druhej svetovej vojny

Context: Československo Celkové straty na životoch obyvateľov Československa dosahovali asi 350 000 až 360 000. Z toho v koncentračných táboroch zahynulo približne 235 000 osôb, z toho asi 149 000 židovského pôvodu. V Česku to bolo asi 78 000 a na Slovensku 71 000 osôb. Celkovo však prešlo koncentračnými tábormi asi 350 000 osôb. Neskoršia dokumentácia uvádza pre Česko 92 000 deportovaných (z toho 79 000 mŕtvych), zo Slovenska bolo deportovaných 109 000 ľudí. Pri stanných právach bolo bez súdov popravených 10 000 osôb. Počet padlých príslušníkov vojenských a partizánskych jednotiek predstavuje asi 12 000 osôb. Pri leteckých náletoch zahynulo 7000 osôb. Bezprostredne po skončení vojny zahynulo na následky prežitého utrpenia asi 95 000 osôb. Počas vojny bolo umučených a zavraždených asi 15 000 detí, prevažne židovského pôvodu, ale aj z vypálených obcí. Nacistický vpád na Slovensko si vyžiadal viac ako 10 000 obetí, v Pražskom povstaní padlo asi 1600 bojovníkov. Na nútené práce do Nemecka a do nacistami okupovaných krajín bolo nasadených asi 500 000 osôb z bývalého Česko-Slovenska. (Zo Slovenska to boli najmä vojaci dvoch odzbrojených východoslovenských divízií a zaistení obyvatelia vypálených obcí). Pri represáliách a prenasledovaní partizánov bolo čiastočne alebo úplne vypálených 90 obcí v Česku a na Slovensku.


Presídlenie Maďarov do Čiech

Context: Introduction  Presídlenie Maďarov do Čiech bolo súčasťou povojnových perzekúcií maďarskej menšiny. Česko-slovenskí predstavitelia, vzhľadom na predchádzajúcu ofenzívnu iredentistickú politiku Maďarska, vnímali prítomnosť maďarskej menšiny ako trvalú hrozbu pre mier a stabilitu štátu. Po neúspešných pokusoch dosiahnuť jej jednostranné vysídlenie podľa vzoru Nemcov sa ťažiskom riešenia maďarskej otázky stali výmena obyvateľstva s Maďarskom, reslovakizácia a nútené presídľovanie v rámci štátu. Tieto opatrenia mali znížiť koncentrácie maďarskej menšiny na južnom Slovensku, rozptýliť ju po republike a pripraviť tak podmienky pre jej asimiláciu. Veľmi dôležitým motívom pre presídľovanie bol aj nedostatok pracovnej sily po vysídlení Nemcov. Maďari však neboli presídľovaní výhradne do českého pohraničia, ale aj do centrálnych okresov. Prvá vlna presídľovania prebehla od septembra do decembra 1945, keď bolo do Česka deportovaných 9 247 Maďarov. Akcia bola pomerne rýchlo zastavená, nakoľko sa Česko-Slovensko v tomto čase sústredilo uzavretie dohody o výmene obyvateľstva. Od júla do augusta 1946 Česko-Slovensko organizovalo nábor pracovných síl do Česka na dobrovoľnom základe pod heslom Pomoc Slovenska českým krajinám pri poľnohospodárskych prácach, na ktorom sa maďarská menšina zúčastnila v minimálnej miere. Po neúspechu akcie medzi maďarským obyvateľstvom a v súvislosti s mierovou konferenciou v Paríži, ktorá odmietla revizionistické nároky Maďarska ako aj jednostranný transfer maďarského obyvateľstva, sa česko-slovenské orgány rozhodli využiť nútený odsun. Hlavná fáza odsunu do Česka sa uskutočnila medzi novembrom 1946 až februárom 1947, keď bolo presídlených 41 666 osôb maďarskej národnosti. Česko-Slovensko akciu odôvodňovalo pracovnou povinnosťou na základe dekrétu prezidenta republiky č. 88/1945 Zb., viaceré ustanovenia dekrétu však nedodržiavalo. Odsun mal formu násilných deportácií za účasti bezpečnostných orgánov štátu. Vzhľadom na to, že boli deportované celé rodiny vrátane žien a detí, bola celá akcia značne nehumánna a prinášala množstvo citovo vypätých scén. Situáciu začiatkom roka ešte zhoršovalo nepriaznivé zimné počasie. Konflikty s bezpečnostnými orgánmi a pokusy o útek priniesli aj obete na životoch. Rozdeľovanie Maďarov medzi českých roľníkov bolo vykonávané spôsobom ponižujúcim ľudskú dôstojnosť. Maďari z nových pracovných miest hromadne utekali a vracali sa späť do svojich domovov, kde potom dochádzalo ku konfliktom s novými osídlencami, ktorých našli na svojich majetkoch. Organizovaný návrat prebehol až v januári až apríli 1949. Väčšina Maďarov sa vrátila do svojich bydlísk na území Slovenska.


Druhá česko-slovenská republika

Context: Česko-Slovensko  október 1938 Súbor:Bundesarchiv Bild 183-58507-003, Besetzung des Sudetenlands, Grenzpfahl.jpg|thumb|right|Sudetskí Nemci ničia česko-slovenské pohraničné stĺpy Prvý október 1938 začal pre Česko-Slovensko potupne. Prvé nemecké jednotky začali obsadzovať česko-slovenské pohraničie. Začalo aj vysťahovanie českých obyvateľov z pohraničia, ktorí boli na mnohých miestach vyháňaní svojimi bývalými nemeckými susedmi i sudetonemeckými bojovníkmi. Časť obyvateľov odišla z dôvodov straty zamestnania sama (štátni úradníci, žandári, vojaci), časť musela opustiť svoje domovy násilím, časť odišla z kombinácie oboch predchádzajúcich dôvodov. Násilie v pohraničí pokračovalo, sudetonemecké jednotky Freikorpsu mnohokrát strieľali po českých občanoch i žandároch, ktorí zabezpečovali vypratanie. Náčelník sudetonemeckého Freikorpsu vo Vroclave vydal tajný rozkaz: „Nič nezapaľovať... Korisť riadne odovzdať. Červených a Čechov na úteku zlikvidovať...“ Policajné riaditeľstvo v Moravskej Ostrave hlásilo o prepadoch Česko-Slovenska z poľského územia. Prostredníctvom rozhlasu sa ozvalo aj Maďarsko, ktoré požadovalo „vyriešenie maďarskej otázky v Česko-Slovensku“ . 1. októbra došlo i k tajnému prevezeniu pozostatkov Karla Hynka Máchu z Litoměřic do Prahy. 2. októbra 1938 odovzdal maďarský veľvyslanec v ČSR nótu zo žiadostí o oznámenie, kedy a kde je Česko-Slovensko ochotné začať rokovania. Poľské vojsko vstúpilo do Českého Těšína, nemecké vojsko obsadilo Šluknovský a Frýdlantský výbežok. Nadšená a k plaču dojatá sudetská Nemka z Chebu víta príchod nemeckých vojsk O deň neskôr prišiel na okupované územie neďaleko mesta Aš Adolf Hitler, sprevádzaný nemeckou nacistickou špičkou. Delegácie boli vítané davmi nadšených sudetských Nemcov. 5. októbra abdikoval na svoju funkciu prezident Edvard Beneš. Toho istého dňa prekročili hranice na južnom Slovensku jednotky maďarskej pohraničnej stráže a vyprovokovali incident s jednotkami Stráže obrany štátu. 6. októbra bola na Slovensku podpísaná tzv. Žilinská dohoda, ktorá vyhlásila autonómiu. V názve republiky sa začala používať pomlčka a štát sa nazýval Česko-Slovensko . 8. októbra Hitler vydal smernicu Ribbentropovmu úradu podporovať autonómiu Slovenska a Podkarpatskej Rusi, ale zatiaľ vo zväzku ČSR. V českom pohraničí pokračovali násilnosti nemeckých ordnérov, bolo zabitých či zranených a neskôr odvlečených niekoľko príslušníkov Stráže obrany štátu, avšak britská misia, ktorá dohliadala na odovzdávanie českého pohraničia nacistickému Nemecku, proti týmto praktikám nezasiahla. 10. októbra 1938 obsadila nemecká armáda Petržalku a v Bratislave bola ustanovená Deutsche Partei. 11. októbra bola vyhlásená autonómia Podkarpatskej Rusi. 12. októbra bolo napadnuté predsunuté mužstvo Česko-slovenskej armády v Osekách na Prachaticku. Išlo o jeden z mnohých útokov, ktoré vykonávali Nemci na delimitačnej čiare v priebehu roku 1938, a ktorí sa pokúšali zabrať územie, ktoré im podľa Mníchovskej dohody nepatrilo. Útoky proti česko-slovenským pohraničným jednotkám zo strany Maďarska prebiehali aj na južnom Slovensku a na Podkarpatskej Rusi. Súčasne prebiehali rokovania medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom o odstúpení oblastí s prevahou maďarského obyvateľstva Maďarsku. V obsadených Sudetoch pokračovali návštevy Adolfa Hitlera so súkmeňovcami. V piatok 28. októbra 1938 sa neuskutočnili oficiálne oslavy vzniku Československej republiky, ktoré už boli predtým zrušené. Došlo len k niekoľkým pietnym aktom pri hrobe Neznámeho vojaka či hrobe prezidenta T. G. Masaryka. 31. októbra 1938 bola henleinovcami prepadnutá Moravská Chrastová, kde žilo prevažne české obyvateľstvo. Česko-slovenské jednotky však vytlačili Nemcov späť, ale došlo k niekoľkým stratám na životoch, niekoľko Čechov bolo odvlečených. Udalosti konca roku 1938 Wehrmacht zaberá české pohraničie Príchod českých utečencov z pohraničia pred Wilsonovou stanicou v Prahe Druhá republika s novým prezidentom Emilom Háchom, ktorý bol uvedený do funkcie 30. novembra 1938, bola len tieňom tej prvej – množstvo priemyslu, obranných opevnení, komunikácií spolu s 33 % plochy českých zemí bolo stratených. Navyše, bolo treba postarať sa o desaťtisíce utečencov z okupovaných území. Napríklad k 1. novembru 1938 bolo provizórne obývaných utečencami z pohraničia 6 000 železničných vagónov. Utečenci nemali často prácu, ich majetky zostali v zabranom pohraničí. Štát začal kopírovať taliansky fašistický model. Bola vytvorená Strana národnej jednoty, kde sa pod vedením agrárnikov zjednotili občianske strany a časť národných socialistov. Ako legálna opozícia pôsobila Národná strana práce zložená zo sociálnych demokratov a ľavého krídla národných socialistov. Nový premiér Rudolf Beran bol vždy silne pravicovo orientovaný (oproti ostatným agrárnikom) a skeptický k liberalizmu a demokracii. Komunistická strana bola rozpustená, hoci jej členovia zostali v parlamente. Bola zavedená tvrdá cenzúra. Bol vydaný splnomocňujúci zákon, ktorý zmocňoval vládu, aby vládla bez parlamentu. Program Strany národnej jednoty bol inšpirovaný korporativistickým programom talianskych fašistov a boli vydané aj antisemitské dekréty. „Záruky“, ku ktorým sa zaviazal v Mníchovskej dohode Adolf Hitler, zostali iba na papieri. Stále dochádzalo k pohraničným incidentom, mnohí česko-slovenskí príslušníci ozbrojených síl zostali po únose na nemecké územie „nezvestní“. Nenastalo dohodnuté prepustenie časti Čechov, zajatých pred 1. októbrom 1938 v čase Mníchovskej krízy. Z nemeckého koncentračného tábora v Dachau sa podarilo prepašovať do Česko-Slovenska správu o 16 000 väzňoch, medzi ktorými je 42 zavlečených Čechov. Nemecko pokračovalo v diktáte pri stanovovaní ďalších zábor českého územia, a to aj v prípadoch, že išlo o obce s prevahou českého živlu. Slovensko a Podkarpatská Rus (Karpatská Ukrajina) počas obdobia druhej republiky Dňa 2. novembra bolo zavŕšené aj rokovanie o odstúpení južných častí Slovenska a Podkarpatskej Rusi horthyovskému Maďarsku (Prvá viedenská arbitráž). Na okupovanej časti Slovenska i Podkarpatskej Rusi (premenovanej v novembri 1938 na Karpatskú Ukrajinu) došlo pod nátlakom Maďarov k nútenému odchodu slovenského a rusínskeho obyvateľstva. Ani po následnom zábore odstúpeného územia nenastal na novej česko-slovensko-maďarskej hranici pokoj, maďarské silové zložky ďalej pokračovali v útokoch na príslušníkov Stráže obrany štátu. Štát bol v závere roka nútený riešiť neutešenú situáciu utečencov z pohraničia, ktorí nemali stále strechu nad hlavou ani zamestnanie. Napríklad 25. novembra vydala česko-slovenská vláda nariadenie, aby okresné úrady podľa možností umiestňovali poľnohospodárskych utečencov s ich rodinami a hospodárskym inventárom v poľnohospodárskych závodoch nad 50 ha výmery. Na pomoc utečencom boli organizované aj verejné zbierky, peniaze došli aj od organizácií a cirkví zo zahraničia. Do konca roka 1938 sa podarilo česko-slovenským úradom z veľkej časti vyriešiť ako problém utečencov, tak aj problémy výroby, zásobovania, školstva či peňažníctvo. V odtrhnutých Sudetoch sa české obyvateľstvo dostalo do pozície národnostnej menšiny bez akýchkoľvek práv. Boli zrušené všetky české politické strany a spolky, ich majetok bol zabavený, v úradnom styku bol zakázaný český jazyk, česky sa nesmelo hovoriť ani na verejnosti a v dopravných prostriedkoch. Česi nesmeli vykonávať zamestnanie v ktorejkoľvek inštitúcii štátnej správy. Boli zrušené všetky české noviny, bola zakázaná tlač českých kníh, do kín nesmel prísť žiadny český film, bolo zrušené české vysielanie v rozhlase. Zakázané boli aj české divadelné ochotnícke predstavenia, futbalové zápasy, tanečné zábavy, púte, verejná procesia i kázanie a bohoslužby v češtine. Nemeckí nacisti rozpútali v pohraničí aj hon na Židov, čo vyvrcholilo v novembri 1938 Krištáľovou nocou. január – marec 1939 Vo februári 1939 opäť začali – tentoraz v oklieštenom vnútrozemí – henleinovské provokácie pod heslom Heil März! Začiatok roku 1939 bol v znamení zvýšeného nátlaku na Česko-Slovensko ako zo strany nacistického Nemecka, tak zo strany Maďarska. 12. januára dostali vybrané jednotky Wehrmachtu tajnú smernicu o pohotovosti v nasadení v Česku. Na novej hranici na južnom Slovensku a Podkarpatskej Rusi prebiehali stupňujúce sa incidenty Maďarov, ktorí strieľali na česko-slovenské pohraničné jednotky a vnikali na česko-slovenské územie. 21. januára 1939 navštívil Berlín česko-slovenský minister zahraničných vecí František Chvalkovský, ktorý prišiel rokovať o vzájomných vzťahoch a nemeckých zárukách pre Česko-Slovensko. Oficiálna návšteva, ktorá sa konala v duchu konania pána s nevoľníkom, však dopadla veľmi nepriaznivo. Chvalkovský bol skritizovaný ako od Joachima Ribbentropa, tak aj od Hitlera, ktorý mu nadiktoval, akým smerom sa má ďalšia česko-slovenská politika uberať. Začiatkom roku 1939 prebiehali rokovania Hitlera s maďarskými a slovenskými predstaviteľmi, ktorá smerovala k úplnému rozbitiu česko-slovenského štátu. 12. februára navštívil Nemecko slovenský politík Tuka, ktorý „odovzdával osud slovenského národa do Hitlerovej starostlivosti“ . Nátlak Nemecka pokračoval aj naďalej vo všetkých oblastiach. Česko-Slovensko bolo, napr. donútené povoliť nemeckým občanom používať vlajočky s hákovým krížom či Čechom naopak zakázať používať niektoré symboly prvej republiky. Boli zabavované letáky, ktoré mohli Nemcov „podráždiť“. Česko-slovenské ministerstvo obrany bolo donútené povoliť Nemcom vydať niektoré plány česko-slovenských zbraní. Zle dopadol pokus česko-slovenských politikov vyhlásiť neutralitu, ktorú Hitler z pozície sily „zatrhol“. Nemecko tiež od Česko-Slovenska vyžadovalo, aby vydalo alikvotný podiel česko-slovenského zlata a devíz, ktorý pripadal na krytie obeživa v Sudetoch. Česko-slovenská strana súhlasila za podmienok, že Nemecko prevezme aj alikvotnú časť česko-slovenského štátneho dlhu, čo Nemci odmietli. Pod obrovským nátlakom nakoniec boli nútení zástupcovia Národnej banky česko-slovenskej podpísať zmluvu s nemeckou Ríšskou bankou, podľa ktorej ČSR uvoľňuje 481 miliónov korún, z toho 465,8 v zlate a zvyšok v devízach, pre krytie obeživa v ulúpenom pohraničí. Začiatkom marca 1939 dostala česko-slovenská vláda prvé informácie o tom, že nacisti obsadia zvyšok Česka a účastníci Mníchovskej dohody Spojené kráľovstvo, Francúzsko a Taliansko proti tomu nič nepodniknú. Na Moravskom Slovácku sa uskutočnila akcia slovenských fašistov pre pripojenie tejto oblasti k Slovensku. Na samotnom Slovensku došlo k protičeskej kampani, situácia došla tak ďaleko, že česko-slovenská vláda vyhlásila na Slovensku výnimočný stav a v noci z 9. na 10. marca prevzala v tejto časti republiky moc armáda. Vedúci separatistickí politici Tuka, Mach a Černák boli zatknutí, zásah si nevyžiadal žiadne námietky zo zahraničia. 11. marca 1939 dal nemecký minister propagandy Joseph Goebbels pokyn ríšskej tlači k vystupňovaniu protičeskej propagandy. V Prahe i Bratislave prebiehali horúčkovité rokovania o vyriešení krízy zostavením novej autonómnej vlády Slovenska. V Prahe vyprovokovali pražskí Nemci krčmovú bitku, ktorá skončila policajným zásahom. O deň neskôr sa 80 nemeckých študentov snažilo vykrikovaním Heil Hitler vyvolať ďalšiu bitku. Dňa 13. marca zaútočila skupina asi 600 Nemcov na četnícku stanicu v Stonařove a došlo k lynčovaniu četníkov. V ten istý deň sa uskutočnil pochod asi 6 000 brnianskych Nemcov smerom k Pohořeliciam, kde na nových česko-slovenských hraniciach zapálili českú colnicu a rozohnali jej osadenstvo. Česko-slovenskí zástupcovia z Viedne oznámili, že sa k česko-slovenským hraniciam blížia jednotky Wehrmachtu. K najzásadnejšej udalosti tohto dňa však došlo v Berlíne, kam odletel slovenský predák Jozef Tiso. Toho postavil Hitler pred hotovú vec – buď vyhlási samostatný Slovenský štát, ktorého hranice bude Nemecko garantovať, alebo bude Slovensko okupované Maďarmi. Tiso predložil ihneď túto Hitlerovu požiadavku Slovenskému snemu, ktorý ju nasledujúci deň 14. marca krátko po 12. hodine schválil. Na Podkarpatskej Rusi sa toho istého dňa uskutočnil pokus bojovníkov Karpatskej Siče o puč, ktorý bol česko-slovenskými vojenskými jednotkami potlačený. Do Prahy však dorazilo ultimátum z Budapešti, ktoré požadovalo pripojenie zvyšku Podkarpatskej Rusi k Maďarsku. Predseda chustskej vlády Vološin síce telegrafoval Hitlerovi, aby prinútil maďarskú vládu dodržiavať uznesenia viedenskej arbitráže, ale márne. Česko-slovenské vojská dostali rozkaz na stiahnutie z Podkarpatskej Rusi, pričom zvádzali s maďarskými jednotkami tuhé ústupové boje. Časť česko-slovenských vojsk bola nútená ustúpiť na územie Rumunska a Poľska. Najväčšie boje medzi jednotkami Karpatskej Siče, dobrovoľníkmi z radov obyvateľstva čerstvo vyhlásenej Karpatskej Ukrajiny a maďarskými Honvédmi sa uskutočnili na Krásnom Poli pri Chuste.


Context: Prečo sa výmena stala kontroverznou Z českého pohľadu možno považovať sudetských Nemcov počas prvej ČSR, za tzv. piatu kolónu - ich lojalita k hitlerovskému Nemecku výrazne pomohla k strate pohraničných území Československa v prospech nacistického Nemecka. Takto sa pozeral Beneš aj na Maďarov na Slovensku. Z českého pohľadu "sa výmena stala jedinou možnou cestou po tom, čo víťazné mocnosti už nechceli tolerovať spôsob odsunu použitý pri vysídlenie Nemcov (na základe záverov Postupimskej dohody z augusta 1945). Maďari boli v tom čase (do roku 1948), podobne ako Nemci, okrem početných prípadov antifašistov a pod. považovaní za vojnových zločincov a boli zbavení občianskych práv. V tomto prípade tiež v súvislosti s prenasledovaním Slovákov na území južného Slovenska, ktoré Maďarsko okupovalo na základe prvej viedenskej arbitráže a Malej vojny". Slovenská aj česko-slovenská vláda už mali skúsenosti aj z územných sporov s Poľskom (Česko-slovensko-poľský spor o Oravu a Spiš) v ktorom slovenská strana neúspešne navrhla rokovania na základe etnického princípu (cestou lokálnych plebiscitov). Na základe prvej viedenskej arbitráže získalo Maďarsko časť Slovenska s viac ako milión obyvateľmi. Základom rozhodovania na etnickom princípe bol počet obyvateľov menšiny na danom území a ich schopnosť asimilovať iné národnosti (pozri maďarizácia a slovakizácia). Maďarská menšina na Slovensku bola odhadovaná ako väčšia ako počet Slovákov v Maďarsku a aj preto Maďarsko nesúhlasilo s dohodou ani keď bola založená na rovnakom počte presídlencov a žiadalo zásah spojencov. Česko-Slovensko pri návrhu dohody vychádzalo z vlastných optimistických odhadov počtu Slovákov v Maďarsku. Maďarské štatistiky nepovažovalo za dôveryhodné, pretože podľa oficiálneho sčítania z roku 1941 žilo na území dnešného Maďarska iba 75 920 obyvateľov so slovenským materinským jazykom a z nich sa iba 16 689 hlásilo k slovenskej národnosti. Česko-Slovensko na území Maďarska vykonalo vlastný prieskum, podľa ktorého napočítalo 473 556 Slovákov. Dohoda bola uzatvorená formou medzištátnej zmluvy, ktorá bola podpísaná 27. februára 1946. Na oboch stranách predpokladala presídlenie rovnakého počtu osôb. Tiež umožňovala presťahovalcom vziať si so sebou všetky svoje hnuteľnosti. Vlastnícke právo k nehnuteľnostiam prechádzalo na štát ich doterajšieho bydliska s tým, že zmiešaná komisia určí výšku náhrady (s jediným obmedzením a to ak nehnuteľnosť presahuje 50 hektarov). Dohoda však nebola úplne symetrická: V Česko-Slovensku sa netýkala osôb, ktoré sa na jeho území usídlili po Viedenskej arbitráži počas okupácie južného Slovenska. Títo boli vysídlení automaticky, na základe dohody o prímerí a netýkala sa ich dohoda o výmene (a jej výhody). Tridsať tisíc Maďarov, ktorí prišli do krajiny v roku 1938, neboli predtým československými občanmi. Podľa maďarských zdrojov opustili územie (podľa Šutaja asi v počte 11 tisíc ešte pred platnosťou dohody) aj preto, že so vznikom ČSR boli vylúčení z dôchodkového, sociálneho a zdravotného systému. Špeciálnou skupinou boli takzvaní "režimisti" , pre ktorých organizovali "R" transporty. Boli to ľudia ktorí prišli na Slovensko po Viedenskej arbitráži ako zamestnanci maďarského štátu, alebo v rámci pracovnej migrácie. Bolo ich vysídlených 1 034. V článku VIII. zmluvy boli definované osoby maďarskej národnosti, ktoré majú stále bydlisko na území Československa a ktoré sa dopustili špecifických trestných činov tzv. vojnových zločincov, ktorí majú byť presťahovaní a nevzťahujú sa na nich výhody ustanovenia článkov VI a VII tejto Dohody. Podľa Šutaja takýchto bolo 2 905. Z Československa sa časť obyvateľov vysťahovala dobrovoľne, väčšiu časť však nedobrovoľne (pozri predchádzajúce odrážky). Šutaj uvádza 6 000 dobrovoľníkov medzi 89 660 Maďarmi zo Slovenska. Z Maďarska presídľovali len tí Slováci, ktorí sa k výmene dobrovoľne prihlásili. Do 27. mája 1947 sa v Maďarsku prihlásilo na výmenu 90 090 osôb, čo bolo pre Česko-Slovensko sklamaním. Maďarsko dohodu od začiatku hodnotilo ako vynútenú, krajne nevýhodnú a vyhýbalo sa jej realizácii. Prihlásení Slováci čelili v Maďarsku rôznym formám nátlaku, boli pozbavovaní zamestnania, štátni zamestnanci posielaní na nútenú dovolenku a odďaľovanie výmeny komplikovalo ich sociálnu situáciu. Represie na nemaďarskom obyvateľstve na okupovanom južnom Slovensku po roku 1938 pripomínali metódy zastrašovania obyvateľov opačnej národnosti, ktoré boli pred a počas tejto výmeny využívané. Česko-Slovensko voči Maďarsku taktiež uplatňovalo nátlakové nástroje, ktorými sa naopak snažilo dosiahnuť plnenie dohody. Maďari v Česko-Slovensku čelili tiež diskriminácii. Košickým vládnym programom a prezidentskými dekrétmi z roku 1945 im bolo odobraté štátne občianstvo (pokiaľ neboli účastníkmi odboja), nemohli voliť ani sa politicky organizovať a pod. Keď Budapešť zastavila výmenu obyvateľstva, Praha na to reagovala koncom jesene 1946 deportáciami Maďarov z južného Slovenska do českého pohraničia. Výber osôb neprebiehal na oboch stranách rovnakým spôsobom. V Maďarsku sa hlásili dobrovoľne, v Česko-Slovensku ich určoval štát. Toto viedlo k odlišnej sociálnej štruktúre presídlencov. Česko-Slovensko aby zabezpečilo podmienky pre očakávaných presídlencov malo záujem na vysťahovaní majetnejších Maďarov, naopak z Maďarska mali záujem odísť predovšetkým menej majetní Slováci.