Okresný úrad (Slovensko)

Context: Okresný úrad od roku 2013 Základná charakteristika Okresné úrady 1. októbra 2013 nahradili dovtedajšie obvodné úrady. Okresný úrad je miestny orgán štátnej správy a preddavková organizácia Ministerstva vnútra SR. Riadi ho prednosta okresného úradu, ktorého vymenúva a odvoláva vláda Slovenskej republiky na návrh ministra vnútra. Všeobecne záväzné právne predpisy okresných úradov sa označujú názvom vyhláška. Pôsobnosť Okresné úrady, ktoré nie sú okresnými úradmi v sídle kraja, sú zodpovedné za nasledujúce úseky štátnej správy: civilná ochrana obyvateľstva a riadenie štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnového stavu, hospodárska mobilizácia, kataster nehnuteľností, obrana štátu, starostlivosť o životné prostredie, cestná doprava a pozemné komunikácie, poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo, poľovníctvo a pozemkové úpravy, všeobecná vnútorná správa, živnostenské podnikanie Okresné úrady v sídle kraja: :1. riadia, kontrolujú a koordinujú výkon štátnej správy uskutočňovaný okresnými úradmi v sídle okresu ležiacimi v ich kraji, :2. vykonávajú v druhom stupni štátnu správu vo veciach, v ktorých v správnom konaní v prvom stupni rozhoduje okresný úrad v sídle okresu ležiaci v ich kraji; ak v prvom stupni rozhoduje len okresný úrad v sídle kraja, vykonáva v druhom stupni štátnu správu okresný úrad v sídle kraja, ak tak ustanovuje osobitný zákonom, :3. spravujú majetok štátu v rozsahu ustanovenom všeobecným predpisom o správe majetku štátu. Všetky okresné úrady v rozsahu svojej pôsobnosti majú spolupracovať s inými miestnymi orgánmi štátnej správy, vyšším územným celkom a obcami v ich územnom obvode; môžu spolupracovať s obdobnými orgánmi verejnej správy iných štátov Sídla a územné obvody okresných úradov Územným obvodom tzv. okresných úradov v sídle kraja je celý kraj a ich sídlom je sídlo (hlavné mesto) kraja. Sídla a územné obvody ostatných okresných úradov sú nasledujúce: v Bratislavskom kraji: 1. okresný úrad Bratislava zodpovedá za okres(y): Bratislava I, Bratislava II, Bratislava III, Bratislava IV, Bratislava V 2. okresný úrad Malacky zodpovedá za okres(y): Malacky 3. okresný úrad Pezinok zodpovedá za okres(y): Pezinok 4. okresný úrad Senec zodpovedá za okres(y): Senec v Trnavskom kraji: 5. okresný úrad Trnava zodpovedá za okres(y): A) Trnava, B) Trnava, Hlohovec 6. okresný úrad Dunajská Streda zodpovedá za okres(y): Dunajská Streda 7. okresný úrad Galanta zodpovedá za okres(y): Galanta 8. okresný úrad Hlohovec zodpovedá za okres(y): A) Hlohovec, B) žiaden okres 9. okresný úrad Piešťany zodpovedá za okres(y): Piešťany 10. okresný úrad Senica zodpovedá za okres(y): A) Senica, B) Senica, Skalica 11. okresný úrad Skalica zodpovedá za okres(y): A) Skalica, B) žiaden okres v Trenčianskom kraji: 12. okresný úrad Trenčín zodpovedá za okres(y): A) Trenčín, B) Trenčín, Ilava 13. okresný úrad Bánovce nad Bebravou zodpovedá za okres(y): Bánovce nad Bebravou 14. okresný úrad Ilava zodpovedá za okres(y): A) Ilava, B) žiaden okres 15. okresný úrad Myjava zodpovedá za okres(y): A) Myjava, B) žiaden okres 16. okresný úrad Nové Mesto nad Váhom zodpovedá za okres(y): A) Nové Mesto nad Váhom, B) Nové Mesto nad Váhom, Myjava 17. okresný úrad Partizánske zodpovedá za okres(y): A) Partizánske, B) žiaden okres 18. okresný úrad Považská Bystrica zodpovedá za okres(y): A) Považská Bystrica, B) Považská Bystrica, Púchov 19. okresný úrad Prievidza zodpovedá za okres(y): A) Prievidza, B) Prievidza, Partizánske 20. okresný úrad Púchov zodpovedá za okres(y): A) Púchov, B) žiaden okres v Nitrianskom kraji: 21. okresný úrad Nitra zodpovedá za okres(y): A) Nitra, B) Nitra, Zlaté Moravce 22. okresný úrad Komárno zodpovedá za okres(y): Komárno 23. okresný úrad Levice zodpovedá za okres(y): Levice 24. okresný úrad Nové Zámky zodpovedá za okres(y): Nové Zámky 25. okresný úrad Šaľa zodpovedá za okres(y): Šaľa 26. okresný úrad Topoľčany zodpovedá za okres(y): Topoľčany 27. okresný úrad Zlaté Moravce zodpovedá za okres(y): A) Zlaté Moravce, B) žiaden okres v Žilinskom kraji: 28. okresný úrad Žilina zodpovedá za okres(y): A) Žilina, B) Žilina, Bytča, Kysucké Nové Mesto 29. okresný úrad Bytča zodpovedá za okres(y): A) Bytča, B) žiaden okres 30. okresný úrad Čadca zodpovedá za okres(y): Čadca 31. okresný úrad Dolný Kubín zodpovedá za okres(y): Dolný Kubín 32. okresný úrad Kysucké Nové Mesto zodpovedá za okres(y): A) Kysucké Nové Mesto, B) žiaden okres 33. okresný úrad Liptovský Mikuláš zodpovedá za okres(y): Liptovský Mikuláš 34. okresný úrad Martin zodpovedá za okres(y): A) Martin, B) Martin, Turčianske Teplice 35. okresný úrad Námestovo zodpovedá za okres(y): A) Námestovo, B) Námestovo, Tvrdošín 36. okresný úrad Ružomberok zodpovedá za okres(y): Ružomberok 37. okresný úrad Turčianske Teplice zodpovedá za okres(y): A) Turčianske Teplice, B) žiaden okres 38. okresný úrad Tvrdošín zodpovedá za okres(y): A) Tvrdošín, B) žiaden okres v Banskobystrickom kraji: 39. okresný úrad Banská Bystrica zodpovedá za okres(y): Banská Bystrica 40. okresný úrad Banská Štiavnica zodpovedá za okres(y): A) Banská Štiavnica, B) žiaden okres 41. okresný úrad Brezno zodpovedá za okres(y): Brezno 42. okresný úrad Detva zodpovedá za okres(y): A) Detva, B) žiaden okres 43. okresný úrad Krupina zodpovedá za okres(y): A) Krupina, B) žiaden okres 44. okresný úrad Lučenec zodpovedá za okres(y): A) Lučenec, B) Lučenec, Poltár 45. okresný úrad Poltár zodpovedá za okres(y): A) Poltár, B) žiaden okres 46. okresný úrad Revúca zodpovedá za okres(y): A) Revúca, B) žiaden okres 47. okresný úrad Rimavská Sobota zodpovedá za okres(y): A) Rimavská Sobota, B) Rimavská Sobota, Revúca 48. okresný úrad Veľký Krtíš zodpovedá za okres(y): Veľký Krtíš 49. okresný úrad Zvolen zodpovedá za okres(y): A) Zvolen, B) Zvolen, Detva, Krupina 50. okresný úrad Žarnovica zodpovedá za okres(y): A) Žarnovica, B) žiaden okres 51. okresný úrad Žiar nad Hronom zodpovedá za okres(y): A) Žiar nad Hronom, B) Žiar nad Hronom, Banská Štiavnica, Žarnovica v Prešovskom kraji: 52. okresný úrad Prešov zodpovedá za okres(y): A) Prešov, B) Sabinov 53. okresný úrad Bardejov zodpovedá za okres(y): Bardejov 54. okresný úrad Humenné zodpovedá za okres(y): A) Humenné, B) Humenné, Medzilaborce, Snina 55. okresný úrad Kežmarok zodpovedá za okres(y): Kežmarok 56. okresný úrad Levoča zodpovedá za okres(y): A) Levoča, B) žiaden okres 57. okresný úrad Medzilaborce zodpovedá za okres(y): A) Medzilaborce, B) žiaden okres 58. okresný úrad Poprad zodpovedá za okres(y): A) Poprad, B) Poprad, Levoča 59. okresný úrad Sabinov zodpovedá za okres(y): A) Sabinov, B) žiaden okres 60. okresný úrad Snina zodpovedá za okres(y): A) Snina, B) žiaden okres 61. okresný úrad Stará Ľubovňa zodpovedá za okres(y): Stará Ľubovňa 62. okresný úrad Stropkov zodpovedá za okres(y): Stropkov 63. okresný úrad Svidník zodpovedá za okres(y): Svidník 64. okresný úrad Vranov nad Topľou zodpovedá za okres(y): Vranov nad Topľou v Košickom kraji: 65. okresný úrad Košice zodpovedá za okres(y): Košice I, Košice II, Košice III, Košice IV 66. okresný úrad Košice-okolie zodpovedá za okres(y): Košice-okolie (Poznámka:Sídlom Okresného úradu Košice-okolie je mesto Košice) 67. okresný úrad Gelnica zodpovedá za okres(y): A) Gelnica, B) žiaden okres 68. okresný úrad Michalovce zodpovedá za okres(y): A) Michalovce, B) Michalovce, Sobrance 69. okresný úrad Rožňava zodpovedá za okres(y): Rožňava 70. okresný úrad Sobrance zodpovedá za okres(y): A) Sobrance, B) žiaden okres 71. okresný úrad Spišská Nová Ves zodpovedá za okres(y): A) Spišská Nová Ves, B) Spišská Nová Ves, Gelnica 72. okresný úrad Trebišov zodpovedá za okres(y): Trebišov Vysvetlivky: A) platí pre nasledujúce úseky štátnej správy: civilná ochrana obyvateľstva a riadenie štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnového stavu, hospodárska mobilizácia, kataster nehnuteľností, obrana štátu, starostlivosť o životné prostredie. B) platí pre nasledujúce úseky štátnej správy: cestná doprava a pozemné komunikácie, poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo, poľovníctvo a pozemkové úpravy, všeobecná vnútorná správa, živnostenské podnikanie


Trenčianska župa (Uhorsko)

Context: Okresy V roku 1910 bola župa rozdelená do týchto slúžnovských okresov: Trenčín Bánovce nad Bebravou Čadca Ilava Kysucké Nové Mesto Bytča Púchov Považská Bystrica Žilina Mestá so zriadeným magistrátom: Trenčín Žilina V súčasnosti je územie bývalej župy rozdelené do týchto regiónov a okresov: Kysuce Čadca (celý okres) Kysucké Nové Mesto (celý okres) Považie Bánovce nad Bebravou (takmer celý okres) Bytča (celý okres) Ilava (celý okres) Nové Mesto nad Váhom (1/3 okresu) Považská Bystrica (celý okres) Púchov (celý okres) Trenčín (celý okres) Žilina (celý okres) Malé časti bývalej župy zasahujú aj do okresov Partizánske a Prievidza, ktoré sú súčasťou regiónu Ponitrie resp. Horná Nitra.


Nitrianska župa (Česko-Slovensko, 1923 – 1928)

Context: Vznik a zánik župy Po zániku Uhorska v roku 1918 bol pôvodný uhorský systém žúp prevedený v takmer nezmenenom územnom rozsahu do správneho systému Česko-Slovenskej republiky. Toto provizórne postuhorské usporiadanie trvalo len do roku 1922. V roku 1920 bol prijatý zákon č. 126/1920 Sb. o zriadení župných a okresných úradov v republike Československej , ktorým malo byť celé územie Česko-Slovenska (okrem Prahy a Podkarpatskej Rusi) rozdelené na 21 žúp. Jednou z nich bola aj Nitrianska župa, ako jedna zo šiestich žúp, zriadených na území Slovenska. V porovnaní s historickými (uhorskými) župami bol ich rozsah väčší a preto sa im na Slovensku hovorilo veľžupy . Nitrianska župa mala poradové číslo XVI. Zákon stanovil vznik župného úradu na čele so županom, ktorý bol vládou menovaným štátnym úradníkom, a župného zastupiteľstva čoby samosprávneho orgánu. Pri župnom zastupiteľstve mal byť zriadený župný výbor, župná finančná komisia a ďalšie komisie. Košická župa mala byť súčasťou nadregionálneho župného zväzu v rámci celého Slovenska. Titulná strana Úradných novín Župy nitrianskej z augusta 1923. Župné zriadenie čelilo od počiatku silnej kritike a bolo do praxe uvedené až v roku 1923, no iba na Slovensku. Dňa 30. septembra 1923 sa tu konali voľby do župných zastupiteľstiev. Županom Nitrianskej župy bol vymenovaný Janko Jesenský. Dňa 14. júla 1927 bol prijatý zákon č. 125/1927 o organizácii politickej správy , rušiaci župy a zavádzajúci krajinské zriadenie, účinný od 1. júla 1928. Nitrianska župa sa stala súčasťou krajiny Slovenskej. Na rozdiel od českých zemí, kde hranice žúp boli zachované aspoň ako vymedzenie volebných krajov pre voľby do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia republiky Česko-Slovenskej, boli župy na Slovensku ako správne jednotky úplne eliminované.


Konkurz (konkurzné právo)

Context: Zoznam príslušných súdov na podanie návrhu na vyhlásenie konkurzu Na konkurzné konanie a na reštrukturalizačné konanie, sú príslušné zákonom určené okresné súdy v sídle krajského súdu, a to : Okresný súd Bratislava I pre obvod Krajského súdu v Bratislave, Okresný súd Trnava pre obvod Krajského súdu v Trnave, Okresný súd Trenčín pre obvod Krajského súdu v Trenčíne, Okresný súd Nitra pre obvod Krajského súdu v Nitre, Okresný súd Žilina pre obvod Krajského súdu v Žiline, Okresný súd Banská Bystrica pre obvod Krajského súdu v Banskej Bystrici, Okresný súd Prešov pre obvod Krajského súdu v Prešove, Okresný súd Košice I pre obvod Krajského súdu v Košiciach.


Komárno (okres)

Context: Dejiny Súčasný okres vznikol po reorganizácii verejnej správy v 1960.


Varšava

Context: Samosprávne členenie


Okres Přerov

Context: Krajina K 31. decembru 2003 má okres celkovú plochu , z toho: 70,92 % poľnohospodárskych pozemkov, ktoré z 82,77 % tvorí orná pôda 29,08 % ostatné pozemky, z toho 54,99 % lesy počet poľnohospodárskych podnikov: 770


Historické župy na Slovensku

Context: Členenie žúp Jednotlivé stolice (župy) sa na Slovensku od 15. stor. do roku 1922 (s prestávkami v druhej polovici 19. stor.) ďalej členili na tzv. slúžnovské okresy (zvyčajne štyri).


Krajský úrad

Context: Krajské úrady 2004 - 2007 Tento paragraf zákona bol spolu s inými zrušený zákonom č. 515/2003 s účinnosťou od 1.1.2004 a pôsobnosť krajského úradu zredukovaná na oblasť všeobecnej vnútornej správy, živnostenského podnikania, civilnej ochrany a riadenia štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnového stavu , pričom zákon odkazuje na podrobnosti uvedené v príslušných zákonoch k týmto jednotlivým oblastiam. Zároveň bola štátna správa rozdelená na všeobecnú (na úrovni kraja predstavovanú "krajskými úradmi") a špecializovanú (predstavovanú napríklad tzv. krajskými úradmi špecializovanej štátnej správy). Zákon ako "krajské úrady" označuje len krajské úrady všeobecnej štátnej správy. Zákon č. 254/2007 nakoniec s účinnosťou od 1. októbra 2007 krajské úrady (t.j. krajské úrady všeobecnej štátnej správy) zrušil a ich pôsobnosť presunul na obvodné úrady v sídle kraja, orgány samosprávnych krajov a na obce. Od 1. januára 2013 boli zrušené aj krajské úrady špecializovanej štátnej správy (t.j. krajské úrady životného prostredia, krajské stavebné úrady, pozemkové úrady, katastrálne úrady či školské úrady) a ich kompetencie presunuté na okresné úrady v sídle kraja.


Okresný úrad

Context: Poznámka Úrady na čele okresov: v Uhorsku (vrátane Slovenska do roku 1922) sa volali slúžnovský úrad na Slovensku a v Česku od roku 1944/1945 do roku 1990 sa volali okresný národný výbor v Česku do roku 1945 sa volali okresné hajtmanstvo v Rakúsku dodnes sa volajú okresné hajtmanstvo


Obvodný úrad

Context: Introduction  Obvodný úrad (-termín podľa zákona) alebo obvodný úrad všeobecnej štátnej správy bol na Slovensku od roku 2004 miestny orgán štátnej správy pre oblasť všeobecnej vnútornej správy, živnostenského podnikania, civilnej ochrany a riadenia štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnového stavu, ktorý bol zodpovedný za jeden územný obvod, tvorený (spravidla) skupinou susediacich okresov (prehľad územných obvodov je uvedený v prílohe k zákonu 515/2003). Ako "obvodné úrady" sa nepresne (teda v rozpore s terminológiou použitou v zákone) označovali aj obvodné úrady špecializovanej štátnej správy; tieto existovali paralelne k obvodným úradom všeobecnej štátnej správy. Obvodné úrady boli vytvorené k 1.1. 2004 a nahradili dovtedajšie okresné úrady (namiesto niektorých okresných úradov fyzicky vznikli obvodné úrady, namiesto iných len tzv. pracovisko obvodného úradu, iné okresné úrady zanikli). K 1.10.2007 boli navyše zrušené krajské úrady všeobecnej štátnej správy a namiesto nich boli vytvorené tzv. obvodné úrady v sídle kraja, ktorých územným obvodom bol celý kraj, a ktoré prevzali časť ich agendy. K 1.1.2013 obvodné úrady v sídle kraja prevzali aj agendu k tomu dňu zrušených krajských úradov špecializovanej štátnej správy. K 1.10.2013 boli obvodné úrady zrušené a nahradili ich okresné úrady.


Okres (Česko)

Context: Okresy podľa územných krajov Okresy v krajoch územného členenia štátu Kraje a okresy ako územné jednotky zaviedol s účinnosťou od 11. apríla 1960 Zákon o územnom členení štátu č. 36/1960 Zb. Počet okresov sa znížil zo 180 na 76. Neskôr bol tento zákon zmenený zákonmi o národných výboroch č. 69/1967 Zb. § 79 (rozdelenie okresu Košice na Košice-mesto a -vidiek), 29/1968 Zb. (Osobitný štatút Bratislavy), 175/1968 Zb. (Osobitný štatút pre Brno), 40/1969 Zb. (Ostrava), 41/1969 Zb. (Plzeň), 71/1969 Zb. (Členenie Slovenska), 126/1971 Zb. (Brno, Ostrava a Plzeň sa mení na okresy), 248/1990 Zb. (Okres Gottwaldov premenovaný na okres Zlín), 425/1990 Zb. (Zriadenie okresných úradov), 108/1995 Zb. (Zriadený okres Jeseník), 132/2000 Zb. (Zmeny kompetencií v súvislosti s reformou) a 320/2002 Zb. (Zrušenie okresných úradov, Čl. CXIV: do zákona o územnom členení štátu pridaný § 1a zmocňujúci ministerstvo vnútra stanoviť územie okresov vyčlenením z obcí a voj. obvodov). Územie okresov na základe tohto splnomocnenia znovu definovala vyhláška Ministerstva vnútra o stanovení územia okresov Českej republiky a územia obvodov hlavného mesta Prahy č. 564/2002 Zb. Ďalšie vyhláška č. 513/2006 Zb. Zmenila územie väčšiny okresov s účinnosťou od 1. januára 2007 tak, aby sa prispôsobilo hraniciam správnych obvodov obcí s rozšírenou pôsobnosťou. Praha podľa § 2 zákona o územnom členení štátu č. 36/1960 Zb. Tvorí samostatnú územnú jednotku (ktorá tak nie je okresom ani krajom, aj keď tomu bola z niektorých hľadísk postavená na roveň) a delí sa na desať obvodov. Stredočeský kraj Benešov Beroun Kladno Kolín Kutná Hora Mělník Mladá Boleslav Nymburk Praha-východ Praha-západ Příbram Rakovník Juhočeský kraj (1960) České Budějovice Český Krumlov Jindřichův Hradec Pelhřimov Písek Prachatice Strakonice Tábor Západočeský kraj Domažlice Cheb Karlovy Vary Klatovy Plzeň-jih Plzeň-město Plzeň-sever Rokycany Sokolov Tachov Severočeský kraj Česká Lípa Děčín Chomutov Jablonec nad Nisou Liberec Litoměřice Louny Most Teplice Ústí nad Labem Východočeský kraj Havlíčkův Brod Hradec Králové Chrudim Jičín Náchod Pardubice Rychnov nad Kněžnou Semily Svitavy Trutnov Ústí nad Orlicí Juhomoravský kraj (1960) Blansko Brno-město Brno-venkov Břeclav Hodonín Jihlava Kroměříž Prostějov Třebíč Uherské Hradiště Vyškov Zlín Znojmo Žďár nad Sázavou Severomoravský kraj Bruntál Frýdek-Místek Jeseník Karviná Nový Jičín Olomouc Opava Ostrava-město Přerov Šumperk Vsetín


Okres (Česko)

Context: História Okresné hajtmanstvá k roku 1900 Okresy vznikli ako základná správna jednotka v roku 1850 na základe cisárskeho nariadenia z roku 1849 ako náhrada za pôvodné panstvá. V Česko-Slovensku až do 31. decembra 1948 existovali dvojaké okresy. Boli to jednak okresné hajtmanstvá (administratívne okresy) s okresným úradom, ako správnym orgánom, a ďalej potom okresy súdne, čo boli územné obvody okresných súdov. Okresy s rôznymi kompetenciami existujú aj v ďalších následníckych štátoch Rakúsko-Uhorska. Po vzniku Česko-Slovenska sa okresné hajtmanstvá začali označovať ako okresy politické a ešte neskôr ako správne okresy . Od roku 1850 prebehol rad reforiem, kedy sa menil celkový počet i rozsah okresov. Od 1. februára 1949 do 31. decembra 2002 potom bola organizácia štátnej správy a súdov spojená. V Česku ešte pred zánikom Česko-Slovenska transformoval zákon ČNR č. 425/1990 Zb. Okresné národné výbory s účinnosťou odo dňa obecných volieb v roku 1990 na okresné úrady. Tým okresy prišli o priamo volené zastupiteľské zbory. Tie boli nahradené okresnými zhromaždeniami (v zákone použitá legislatívna skratka zhromaždenie ). Do okresného zhromaždenia volili obecné zastupiteľstvá svojich zástupcov. Okresné zhromaždenia boli zrušené s koncom roka 2000, s koncom roka 2002 boli potom zrušené aj okresné úrady. Zákon č. 147/2000 Zb., O okresných úradoch, v § 44 stanovil: "Platnosť tohto zákona sa končí posledným dňom kalendárneho roka, v ktorom uplynú dva roky od konania prvých volieb do zastupiteľstiev krajov." Zmeny V roku 1900 bolo v českých krajinách 133 okresov. Z toho: V Českom kráľovstve 92 okresov: Aš, Benešov, Blatná, Broumov, Budějovice, Čáslav, Česká Lípa, Český Brod, Děčín, Domažlice, Dubá, Dvůr Králové, Frýdlant, Horsovsky Tyn, Hořovice, Hradec Králové, Cheb, Chomutov, Chotěboř, Chrudim, Jablonec nad Nisou, Jablonné, Jáchymov, Jičín, Jilemnice, Jindřichův Hradec, Kadaň, Kaplice, Karlín, Karlovy Vary, Klatovy, Kolín, Kralovice, Královské Vinohrady, Kraslice, Krumlov, Kutná Hora, Lanškroun, Ledeč, Liberec, Litoměřice, Litomyšl, Loket, Louny, Mariánské Lázně, Mělník, Milevsko, Mladá Boleslav, Mnichovo Hradiště, Most, Náchod, Nemecký Brod, Nová Paka, Nové Mesto nad Metují, Nový Bydžov, Pardubice, Pelhřimov, Písek, Planá, Plzeň, Podbořany, Poděbrady, Polička, Prachatice, Přeštice, Příbram, Rakovník, Rokycany, Roudnice, Rumburk, Rychnov nad Kněžnou, Sedlčany, Semily, Slaný, Smíchov, Strakonice, Striebro, Sušice, Tábor, Tachov, Teplá, Teplice, Trutnov, Třeboň, Turnov, Týn nad vltavou, Ústí, Vrchlabí, Vysoké Mýto, Žamberk, Žatec, Žlutice; V Moravskom markgrófstve 33 okresov: Boskovice, Brno, Dačice, Hodonín, Holešov, Hranice, Hustopeče, Jihlava, Kroměříž, Krumlov, Kyjov, Litovel, Mikulov, Místek, Moravská Třebová, Moravské Budějovice, Nové Mesto, Nový Jičín, Olomouc, Prostějov, Přerov, Rýmařov, Šternberk, Šumperk, Tišnov, Trebišov, Uherské Hradiště, Uherský Brod, Valašské Meziříčí, Velké Meziříčí, Vyškov, Zábřeh, Znojmo; Vo Vojvodstve Sliezskom bolo 8 okresov: Bílovec, Bílsko, Bruntál, Fryštát, Frývaldov, Krnov, Opava, Tešín. Po Mníchovskej dohode boli politické okresy (nem. Politischer Bezirk ) v Sudetoch pripojené k Nemecku premenované na zemské okresy (nem. Landkreis ). Po vzniku Protektorátu Čechy a Morava boli politické okresy (nem. Politischer Bezirk ) v protektoráte premenované na okresy (nem. Bezirk ). Dekrét prezidenta republiky č. 121/1945, o územnej organizácii správy, vykonávanej národnými výbormi, obnovil zeme a okresy do stavu k 29. septembru 1938, ale súčasne zaviedol zmeny. Zaviedol štatutárne mestá Praha, Liberec, Plzeň, Brno, Olomouc, Opava a Moravská Ostrava, ktoré boli vyňaté z priľahlých okresov, ale ich miestne národné výbory (miestna správna komisia) plnili zároveň funkciu okresného národného výboru pre tieto okresy. Zároveň boli novo stanovené štatutárne mestá rozšírené o rad priľahlých obcí. Zriadený bol nový okres Praha-venkov-jih v obvode doterajšieho súdneho okresu Zbraslav, zvyšná časť okresu Praha-venkov bola premenovaná na okres Praha-venkov-sever. Správny okres liberecký bol premenovaný na Liberec-venkov, plzeňský na Plzeň-venkov a opavský na Opava-venkov. Z královédvorského správneho okresu bolo vyčlenené územie súdneho okresu jaroměřského ako nový správny okres Jaroměřský. Zvyšok frýdeckého správneho okresu, ktorý nebol pripojený k Moravskej Ostrave, bol zlúčený so správnym okresom místeckým do nového správneho okresu místeckého. Moravskoostravský správny okres bol zrušený, tri zvyšné obce nepripojené k Moravskej Ostrave boli pripojené do místeckého okresu. Sídlo okresu z Nového Města nad Metují bolo prenesené do Dobrušky, z Lanškrouna do Ústí nad Orlicí a z Přísečnice do Vejprt. Obnovené boli takisto predvojnové expozitúry správnych okresov, pričom boli zriadené nové expozitúry: semilského okresu v Železnom Brode, ústeckoorlického v Lanškroune, dobrušského v Novom Měste nad Metují a píseckého vo Vodňanoch. Vláde dal zákon splnomocnenie nariadením zlučovať a rozlučovať okresy a meniť ich obvody aj sídla i prideľovať a odoberať právo štatútu štatutárnym mestám. Vládne nariadenie č. 63/1946 Zb. zaviedlo okres Nové Město nad Metují, vyhláška ministra vnútra 88/1946 Zb. preniesla dočasne na okresný národný výbor Nové Město nad Metují tiež pôsobnosť pre okres Dobruška. Vládne nariadenie č. 230/1946 Zb. zaviedlo okres Lanškroun. Počet okresov bol 154 (110 v českej zemi a 44 v Moravskosliezskej). Vládne nariadenie č. 3/1949 Zb., O územnej organizácii okresov v českých krajinách, v súvislosti s prispôsobovaním okresných hraníc novým krajským hraniciam zaviedlo ďalšie zmeny a zvýšilo tak počet okresov na 179, čím zároveň došlo k zjednoteniu súdnych okresov so správnymi: V kraji Pražskom boli novo zriadené okresy Dobříš, Nové Strašecí, Praha-východ, Praha-západ a Votice. Okres Praha-venkov-juh bol premenovaný na Praha-juh a okres Praha-venkov-sever na Praha-sever. Bol zrušený okres Jílové. (Výsledný počet okresov 26.) V kraji českobudejovickom boli novo zriadené okresy Soběslav, Trhové Sviny, Vimperk a Vodňany. (Výsledný počet okresov 15.) V kraji Plzeňskom boli novo zriadené okresy Blovice, Horažďovice a Stod. Okres Kralovice bol so zmenou sídla premenovaný na okres Plasy, okres Plzeň-venkov na okres Plzeň a niekoľko obcí z neho bolo pripojených priamo k Plzni. (Výsledný počet okresov 14.) V kraji Karlovarskom bolo sídlo okresu Teplá prenesené z Mesta Teplá do Toužimi a okres premenovaný na okres Toužim. Zrušené boli okresy Loket, Nejdek, Planá, Vejprty a Žlutice. (Výsledný počet okresov 9.) V kraji Ústeckom boli novo zriadené okresy Horní Litvínov a Lovosice (Výsledný počet okresov 13.) V kraji Libereckom bol novo zriadený okres Nový Bor, okres Dubá bol zmenený na okres Doksy, okres Liberec-venkov premenovaný na okres Liberec, okresy Šluknov a Varnsdorf boli zlúčené s okresom Rumburk a bol zrušený okres Jablonné v Podještědí. (Výsledný počet okresov 11.) V kraji Hradeckom bol okres Nové Město nad Metují zlúčený s okresom Dobruška. (Výsledný počet okresov 14.) V kraji Pardubickom boli novo zriadené okresy Hlinsko, Holice a Přelouč. (Výsledný počet okresov 12.) V kraji Jihlavskom boli novo zriadené okresy Pacov a Třešť, okres Nové Město na Morave bol zmenený na okres Žďár. (Výsledný počet okresov 13.) V kraji Brnianskom boli novo zriadené okresy Blansko, Břeclav, Bučovice, Bystřice nad Pernštejnem, Rosice, Slavkov, Svitavy, Veľká Bíteš a Židlochovice, okres Brno-venkov bol premenovaný na okres Brno. (Výsledný počet okresov 18.) V kraji Olomouckom bol novo zriadený okres Kojetín, okres Olomouc-venkov bol premenovaný na okres Olomouc, bol zrušený okres Moravský Beroun (Výsledný počet okresov 12.) V kraji Gottwaldovskom boli novo zriadené okresy Valašské Klobouky a Veselí nad Moravou (Výsledný počet okresov 11.) V kraji Ostravskom boli novo zriadené okresy Frenštát pod Radhoštěm, Ostrava a Vítkov, okres Opava-venkov bol premenovaný na okres Opava (Výsledný počet okresov 11.) Zákonom č. 142/1949 Zb. bola zrušená kategória štatutárnych miest, v Liberci, Olomouci a Plzni boli zriadené jednotné národné výbory, ktoré plnili zároveň úlohu mestského i okresného národného výboru. Postavenie Prahy upravil osobitný zákon č. 76/1949 Zb. a zákon č. 79/1949 Zb. rozdelil Prahu na 16 obvodov. Podľa vládneho nariadenia č. 139/1949 Zb. bola zmenená štruktúra okresných národných výborov podľa vzoru krajských. Nositeľom verejnej moci bolo plénum NV, výkonnými orgánmi rada, predseda, referenti (volení z členov pléna) a komisie. Pre vedenie úradu (zamestnancov) bol radou určený z radov zamestnancov tajomník, ktorého výber podliehal schváleniu ministerstva vnútra. V 50. rokoch boli prijaté zákony, ktoré upravovali postavenie a organizáciu národných výborov, roku 1954 boli prvé voľby, v ktorých voliči mohli voliť len jednotnú kandidátku Národného frontu. Po zrušení okresných úradov a rozdelení ich pôsobnosti medzi kraje a obce s rozšírenou pôsobnosťou niektoré obvody obcí s rozšírenou pôsobnosťou zasahovali do viacerých okresov (aj keď len v rámci jedného kraja v Česku); celkom 152 obcí tak spadalo do obvodu ORP mimo svoj okres. Vyhláška Ministerstva vnútra 513/2006 Zb., Ktorá nadobudla účinnosť 1. januára 2007, zmenila hranice okresov presunutím 119 z týchto obcí; po tejto zmene zostalo 33 obcí, ktoré spadali do správnych obvodov obcí s rozšírenou pôsobnosťou mimo svoj okres. Týkalo sa to ORP Český Brod (4 obce ležia v okrese Nymburk), Jihlava (1 obec leží v okrese Havlíčkův Brod), Stod (9 obcí leží v okrese Domažlice), Tanvald (1 obec leží v okrese Semily), Turnov (13 obcí leží v okrese Liberec a 3 v okrese Jablonec nad Nisou) a Valašské Klobouky (2 obce ležia v okrese Vsetín).


Štatutárne mesto

Context: Česko a Slovensko V Česku a na Slovensku bolo štatutárne mesto v rokoch 19671990 neoficiálne označenie miest, ktorých národný výbor mal postavenie rovnaké ako okresný národný výbor, boli to mestá Brno, Ostrava, Plzeň, Košice a (od r. 1986 aj) Ústí nad Labem.


Okresný úrad

Context: Introduction  Okresný úrad môže byť: na Slovensku v období 1923 - 1944/45, 1990 - 2003 a od októbra 2013 dodnes: pozri okresný úrad (Slovensko) v Česku v rokoch 1990 - 2002 (okresní úřad), pozri okresný úrad (Česko) v Poľsku (starostwo powiatowe), pozri okresný úrad (Poľsko) v Maďarsku (járási hivatal), pozri okresný úrad (Maďarsko) v Nemecku: pred 2. svetovou vojnou (Bezirksamt, Kreisamt): pozri okresný úrad (Nemecko) v NDR (Kreisverwaltung): pozri okresný úrad (NDR) dnes (Landratsamt, Kreisverwaltung, Kreishaus): pozri správny úrad okresu (Nemecko) vo Švajčiarsku (Bezirksamt, préfecture): pozri okresný úrad (Švajčiarsko) úrad na čele okresu v niektorých iných štátoch


Administratívne členenie Bulharska

Context: Sídla Okresy sa delia na sídla (), ktoré môžu mať vlastnú samosprávu.


Praha

Context: Správne rozdelenie Od 1. júla 2001 platí nasledujúce rozdelenie mesta – 57 mestských častí spravuje 22 správnych obvodov s rozšírenými kompetenciami.


Spoločenstvo miest

Context: Dejiny Spoločenstvo miest zaviedol zákon 66-1069 z 31. decembra 1966 pre niekoľko miest, ktoré mali veľké aglomerácie (Bordeaux, Lille, Lyon a Štrasburg). Postupne pribudlo spoločenstvo miest pre mestá Dunkerque (1968), Le Creusot a Cherbourg-Octeville (1970), Le Mans (1972) a Brest (1973). Zákon č. 95-1350 z 30. decembra 1995 upravoval vznik spoločenstva, na ktorého základe vznikli spoločenstvá miest Nancy (1996), Alençon (1997) a Arras (1998). Ďalšia zmena zákona prišla 12. júla 1999, ktorá umožňovala vznik spoločenstva miest len pre územie s minimálnym počtom 500 000 obyvateľov. V roku 2000 vznikli spoločenstvá miest Marseille, 2001 Nantes a v roku 2008 Nice a Toulouse. Podľa zákona č. 2010-1563 z 16. decembra 2010 o reforme územných spoločenstiev, ktorý zavádza typ spoločenstva métropole , je možné premeniť spoločenstvo miest na métropole, pokiaľ má spoločenstvo minimálny počet 500 000 obyvateľov. Tejto možnosti využilo Communauté urbaine Nice Côte d Azur , ktoré sa 31. decembra 2011 premenilo na spoločenstvo Métropole Nice Côte d Azur .


Obec (Francúzsko)

Context: Zväzky obcí Susediace obce môžu spoločne vytvoriť zväzok obcí, ktorý sa vo Francúzsku podľa veľkosti a postavenia nazýva Spoločenstvo miest ( communauté urbaine ), Spoločenstvo aglomerácie ( communauté d agglomération ) alebo Spoločenstvo obcí ( communauté de communes ). V roku 2004 bolo vo Francúzsku 14 spoločenstiev miest s celkovo viac než 6 miliónmi obyvateľov, 155 spoločenstiev aglomerácie (vyše 19 miliónov obyvateľov) a 2 286 spoločenstiev obcí (takmer 24 miliónov obyvateľov).


Vládny obvod

Context: Introduction Administratívne členenie Nemecka Vládny obvod () je v niektorých spolkových krajinách Nemecka územnosprávna jednotka stojaca medzi spolkovou krajinou (na jednej strane), a krajinskými ( Landkreis ) a mestskými ( Kreisfreie Stadt ) okresmi (na strane druhej). Vládne obvody existovali už v období Pruska ako správne celky v rámci jeho provincií. Neskôr boli tieto správne celky zavedené aj v Bavorsku (kde existujú dodnes) a iných častiach Nemecka.


Konštitučná monarchia

Context: Zoznam štátov so štátnym zriadením konštitučná monarchia  Andorra Belgicko Dánsko Holandsko Japonsko Kambodža Lesotho Lichtenštajnsko Luxembursko Malajzia Monako Nórsko Samoa Spojené kráľovstvo Španielsko Švédsko Thajsko


Mestský štát

Context: Introduction  Mestský štát je označenie nezávislého suverénneho správneho územia, štátu, ktorý je svojim rozsahom (počtom obyvateľov a rozlohou) malý ako mesto. Správajú sa ako by boli štát (vlastná organizácia a správa) . Panovník spravoval ríšu a jeho administratíva mestské štáty. Na čele mestského štátu stál kňaz a jeho úradníci, ktorí vedeli písať, vojnových veliteľov na riešenie sporov v štáte. Medzi mestské štáty v histórii patrili napríklad staroveké Atény, Sparta, Benátky, Amalfi, Janov. Dnes sa medzi mestské štáty počítajú napríklad Vatikán, Monako, Singapur, v minulosti aj Gdansk, a pod. Kategória:Geografia


Štátna správa

Context: Dejiny  Reforma ESO Cieľom reformy bolo „zvýšenie efektivity a transparentnosti v štátnej správe a lepším, dostupnejším, lacnejším a jednoduchším službám pre občana“, v každom okrese bude len jeden bod pre kontakt so štátnymi úradmi. Obvodné úrady všeobecnej štátnej správy boli k 1. októbru 2013 nahradené 72 okresnými úradmi, ktoré sa nachádzajú spravidla v sídlach okresov. Okrem toho boli zrušené obvodné úrady špecializovanej štátnej správy, t.j. bolo zrušených 248 „obvodných úradov životného prostredia, obvodných úradov cestnej dopravy a pozemných komunikácii, obvodných lesných úradov, obvodných pozemkových úradov a správ katastra.“ a ich kompetencie boli prenesené inam. Sťahovanie má prebiehať postupne, v 40 mestách sa vymenia len tabule, do jednej budovy sa zatiaľ úrady sťahujú iba v 19 mestách. V meste Štúrovo okresný úrad z obvodného nevznikol, mesto nie je sídlom okresu (nachádza sa v okrese Nové Zámky), ale štátna správa v meste bude zachovaná. Reforma ESO by mala byť ukončená v roku 2020.


Banskobystrický kraj (1948 – 1960)

Context: Introduction  Banskobystrický kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bola Banská Bystrica. Kraj mal rozlohu 9 281 km². Vznikol na strednom Slovensku 24. decembra 1948 na základe administratívnej reformy, pri ktorej bolo k 31. decembru 1948 zrušené krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený 1. januára 1949 a v roku 1955 mal 15 okresov. Kraj bol zrušený k 30. júnu 1960 počas ďalšej administratívnej reformy, pri ktorej vznikli nové kraje. Územie Banskobystrického kraja bolo vtedy zahrnuté do Stredoslovenského kraja.


Samosprávny kraj

Context: Samospráva Samospráva na úrovni samosprávnych krajov sa vykonáva prostredníctvom volených orgánov. Do pôsobnosti samosprávnych krajov patria napríklad cesty II. a III. triedy (okrem Bratislavy a Košíc), stredné školstvo, zdravotnícka sústava, kultúrne ustanovizne a iné.


Zákon o územnom členení štátu

Context: Kraje na Slovensku Na Slovensku boli zriadené tieto kraje: Západoslovenský kraj so sídlom v Bratislave Stredoslovenský kraj so sídlom v Banskej Bystrici Východoslovenský kraj so sídlom v Košiciach


Stredoslovenský kraj

Context: Introduction Mapa bývalého kraja s okresmi a najvýznamnejšími mestami Banská Bystrica, sídlo kraja Stredoslovenský kraj bol kraj na Slovensku od 11. apríla 1960 do 18. decembra 1990 (okrem 1.7.1969 - dec. 1970). Zaberal asi 35 percent rozlohy Slovenska. Rozkladal sa v strednej časti Slovenska a bol najrozsiahlejším krajom v celom Česko-Slovensku. Na severozápade susedil so Severomoravským krajom, na severe s Poľskom, na juhu s Maďarskom, na západe so Západoslovenským krajom a na východe s Východoslovenským krajom. Krajským mestom bola Banská Bystrica, umiestnená v rámci kraja východnejšie než najväčšie mesto Žilina. Koncom 70. rokov bola však Banská Bystrica ešte tesne najväčším mestom kraja so 66 000 obyvateľmi. Druhá Žilina mala 63 000 a tretím najväčším mestom bol Martin s 57 000 obyvateľmi. 1. júla 1969 boli kraje na Slovensku zrušené, ale už 28. decembra 1970 boli obnovené. Stredoslovenský kraj bol najviac členitým krajom v Česko-Slovensku. Jeho severnú hranicu tvorili Javorníky, Beskydy, Roháče a Západné Tatry. Krajskú hranicu so západným Slovenskom tvorili pohoria Pohronský Inovec, Vtáčnik a Štiavnické vrchy. Až na územie Východoslovenského kraja zasahovalo Slovenské rudohorie a Nízke Tatry. Najvyšším vrchom kraja bola Bystrá (2 248 m) v Západných Tatrách. Najnižšie položenou oblasťou kraja bola Juhoslovenská kotlina v okolí Dudiniec () a povodie rieky Ipeľ. Severné oblasti kraja odvodňovala rieka Váh s prítokmi Orava a Kysuca. Dlhým údolím medzi Nízkymi Tatrami a Slovenským rudohorím preteká rieka Hron, ktorá sa v Banskej Bystrici stáča smerom na juh do Zvolena, kde opäť mení smer, tentokrát na juhozápad. Kraj mal v roku 1978 rozlohu 17 976 km² a 1 492 144 obyvateľov. Priemerná hustota zaľudnenia kraja bola 83 obyvateľov/1 km². Kraje boli na Slovensku zrušené s účinnosťou od 19. decembra 1990. Po vzniku samostatnej Slovenskej republiky v roku 1993 sa začalo pracovať na novom administratívnom usporiadaní štátu. Od 1. júla 1996 vzniklo na Slovensku 8 nových krajov. Na území bývalého Stredoslovenského kraja vznikol Žilinský kraj a Banskobystrický kraj. Bývalé okresy Považská Bystrica a Prievidza pripadli Trenčianskemu kraju. Došlo aj k výrazným územným zmenám v štruktúre okresov. Mnohé mestá sa po novom stali sídlami okresov.


Západná Makedónia

Context: Externé odkazy  Oficiálne stránky kraja


Molasa

Context: Molasové predhlbne majú lineárny tvar a dĺžku často presahujúcu 1000 km. Vznikajú v predpolí orogénu, na hranici medzi platformou a dvíhajúcim sa horským pásmom, ktoré najčastejšie reprezentuje flyšová zóna. Na rozdiel od flyšu, na ktorý väčšinou diskordantne nasadá, však tieto sedimenty nevznikajú v morskom, ale skôr v riečnom a jazernom prostredí nížin a depresií. Klastický materiál sa vyznačuje značnou premenlivosťou od rozšírených zlepencov, pieskovcov a bridlíc až po menej bežné slieňovce a vápence. Typickým znakom molasy je asymetrický vývoj, kde rôzne horniny predstavujúce odlišné prostredia vzniku (fácie) pomerne rýchlo vyznievajú od úpätia vrásneného pohoria do stredu sedimentačnej panvy. Týmto tvarom sa tiež hovorí klastický klin. Niekedy však vypĺňa vnútrohorské depresie.


Molasa

Context: Introduction Molasa, Appenzellské Alpy Molasa je označenie hrubých komplexov viacerých druhov usadených hornín, prevažne však pieskovcov, ílovitých bridlíc a zlepencov, ktoré môžu vznikať v kontinentálnom, morskom, brakickom a jazernom prostredí, rozrušovaním vyvrásneneného horstva v predhlbni alebo aj v medzihorských panvách. Molasové predhlbne majú lineárny tvar a dĺžku často presahujúcu 1000 km. Vznikajú v predpolí orogénu, na hranici medzi platformou a dvíhajúcim sa horským pásmom, ktoré najčastejšie reprezentuje flyšová zóna. Na rozdiel od flyšu, na ktorý väčšinou diskordantne nasadá, však tieto sedimenty nevznikajú v morskom, ale skôr v riečnom a jazernom prostredí nížin a depresií. Klastický materiál sa vyznačuje značnou premenlivosťou od rozšírených zlepencov, pieskovcov a bridlíc až po menej bežné slieňovce a vápence. Typickým znakom molasy je asymetrický vývoj, kde rôzne horniny predstavujúce odlišné prostredia vzniku (fácie) pomerne rýchlo vyznievajú od úpätia vrásneného pohoria do stredu sedimentačnej panvy. Týmto tvarom sa tiež hovorí klastický klin. Niekedy však vypĺňa vnútrohorské depresie. Molasa môže v niektorých prípadoch celkom zaplniť okrajovú panvu, pričom môže dosiahnúť obrovské hrúbky, často až 3000 - 6000 m. Vzniká tak zarovnané depozičné prostredie, ktoré však aj naďalej v hĺbke skrýva svoju synklinálnu štruktúru. Príkladmi molasy sú rozsiahle výplne predhlbní terciérnych pohorí ako je Molasová panva v Alpách, Čelná predhlbeň v predpolí Karpát alebo Himalájí.


Volavka popolavá

Context: Opis Volavka popolavá meria 90 – a váži 1100 – 1700 g. Telo aj chvost má modrastosivé, hlavu bielu s čiernym pásom smerujúcim dozadu do chochola. Zobák má žltý. Krk je biely s čiernymi čiarkami. Ručné a predlakťové letky sú čierne. Nohy má tmavohnedé. Samec aj samica majú rovnaké zafarbenie. Mláďatá majú čierny vrch hlavy, malý chochol a tmavú vrchnú čelusť zobáka.


Lyska čierna

Context: Spôsob života Lyska čierna je v porovnaní s ostatnými chriašteľmi pomerne agresívny vták. V konfliktoch s rivalmi imponuje bielou platničkou na čele, výrazne kontrastujúcu s čiernym operením. Vo vzájomných súbojoch sa lysky bijú krídlami alebo sa kopú. Lyska trávi väčšinu života na otvorenej hladine a na plávanie je vybavená kožnými lemami okolo prstov. Vie sa aj dobre potápať, pričom pred ponorom zmenšuje výtlak tela tak, že si perie primkne k telu. Hniezdenie Hniezdi na stojatých vodách. Potrava Potravu tvoria pobrežné a vodné rastliny, hmyz, slimáky a červy.


Škľabky (Anodontinae)

Context: Ekológia Všetky druhy škľabiek sú viazané na substrát dna (bahno, piesok, pôda) vodných tokov, či jazier v ktorých žijú. Potravu získavajú filtrovaním vody, pričom dospelý jedinec škľabky je schopný prefiltrovať za deň aj viac než sto litrov vody, čím ju v podstate čistí od rôznych organizmov (fyto a zooplankton) a pravdepodobne aj od čiastočiek detritu či mikroúlomkov hornín (stále sa len skúma, čo všetko je súčasťou jedálnička škľabiek). Škľabky sú viacej viditeľné len počas presunov, ku ktorým nedochádza často. V zimnom období sa škľabky zahrabávajú hlbšie do substrátu v ktorom prečkávajú zimné obdobie. Škľabka rybničná/veľká ( Anodonta cygnea ) žije v s stojatých vodách jazier najmä v teplejších oblastiach južného Slovenska. Škľabka riečna ( Anodonta anatina ) je z pohľadu ekologických nárokov veľmi variabilná a žije takmer na celom našom území od veľkých riek cez mŕtve ramená, potoky po priehrady a jazerá. Škľabka ploská ( Pseudanodonta complanata ) žije najmä v pomaly tečúcich vodách riek a potokov. Lastúry škľabiek bývajú pokryté nárastom machoviek zatiaľ čo lastúry príbuzných korýtok (Unio) bývajú obrastené riasami.


Krakľa belasá

Context: Introduction  Krakľa belasá () je vták z čeľade krakľovité ( Coraciidae ). Vďaka azúrovomodrému opereniu krídel a hrdzavočervenému opereniu chrbta je prakticky nezameniteľná. Obýva otvorené oblasti riedko porastené stromami západnej palearktickej oblasti. Od 70. rokov jej stavy v Európe klesajú, na Slovensku bolo dokázané hniezdenie už len na 2,10 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov krakľa belasá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.


Škľabky (Anodontinae)

Context: Invázny/introdukovaný druh škľabky V slovenských riekach a jazerách sa približne od 70. rokov minulého storočia intenzívne šíri škľabka ázijská ( Sinanodonta woodiana ), ktorej juvenilné štádiá - glochídie sa sem dostali na žiabrach dovezených a vysadených rýb (amur, tolstolobik, hrúzovec). Škľabka ázijská dorastá do 18 cm dĺžky a jej lastúra má kompaktný okrúhlastý tvar. Sfarbenie lastúry je výraznejšie a napohľad krajšie ako majú lastúry našich pôvodných druhov škľabiek. Dôležitým rozlišovacím znakom medzi lastúrou škľabky ázijskej a lastúrami našich druhov škľabiek je existencia 5 vypuklých línií vo vrcholovej časti lastúry škľabky ázijskej, tieto výrazné línie naše pôvodné druhy na lastúrach nemajú. Pravá a ľavá časť schránky škľabky ploskej ( Pseudanodonta complanata)


Mora gama

Context: Mora gama ako škodca Je to polyfágny druh, v niektorých rokoch spôsobuje značné škody. Škodia húsenice, ktoré skeletujú listy. Pri masovom výskyte ničia takmer celú listovú čepeľ. Húsenica mory gama Vývoj Škodca prezimuje obyčajne v štádiu húsenice na hostiteľských rastlinách alebo pod suchými zvyškami na zemi, ale môže prezimovať aj v iných štádiách. Na jar po zakuklení vyletujú motýle, ktoré v máji alebo začiatkom júna kladú vajíčka na listy rozličných kultúrnych rastlín. Húsenice jednej generácie poškodzujú často hrach, repu a zemiaky. Zakukľujú sa vo voľných zámotkoch, najčastejšie v mieste žerú. V auguste sa objavujú motýle, ktoré kladú vajíčka na repe, ďateline a na iných rastlinách. Húsenice tejto generácie prezimujú.


Chochlačka bielooká

Context: Introduction  Chochlačka bielooká alebo chochlačka belooká (lat. Aythya nyroca ) je druh z čeľade kačicovité. Obýva delty veľkých riek, mokrade lesostepí až polopúští centrálnej palearktickej oblasti. Aj na Slovensku hniezdi v záplavových oblastiach riek na nížinách, hniezdenie bolo dokázané v 2,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chochlačka bielooká patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je predbežne opatrne stanovený pre obdobie troch generácií ako mierne klesajúci, európska populácia mala v minulosti miestami klesajúci trend, celkovo je neznámy. Nie je jasná situácia ani v Ázijskej oblasti jej rozšírenia.


Žlna sivá

Context: Biotop Žlna sivá žije v listnatých a zmiešaných lesoch od nížin až po hornú hranicu lesa. Veľmi dôležitý je výskyt buka.


Nivské louky

Context: Ochrana Predmetom ochrany je mokraď s vlhkomilnou flórou a faunou.


Vlas (hlava)

Context: Stavba Ľudský vlas sa skladá z dvoch základných častí: vlasový stvol (scapus pili), ktorý vyčnieva nad pokožku, a koreň vlasu (radix pili), ktorý sa nachádza pod jej úrovňou. Najhlbšou časťou koreňa je tzv. vlasová cibuľka (bulbus), nad ňou nasleduje zvyšok koreňa. Cibuľka je obalená vlasovými pošvami (dvomi epitelmi a jedním väzivom); dohromady sa koreňa a okolo obalenej pošve hovorí vlasový folikul. Jeho súčasťou sú aj mazové a potné žľazy a cievne zásobenie. Vlasový stvol sa skladá z troch vrstiev: kutikuly, kortexu a meduly. Kutikula je vonkajšia vrstva obklopujúca vlas a má funkciu ochrannej bariéry proti mechanickým alebo chemickým vplyvom z vonkajšieho prostredia. Kutikula vlasu je tvorená z 5-10 prekrývajúcimi sa vrstvami buniek, z ktorých každá je silná asi 350-450 nanometrov. Jednotlivé bunky sa vzájomne prekrývajú a ich voľné okraje smerujú ku koncu vlasu. Štruktúra kutikuly vlasu sa prirovnáva k strešnému krytu alebo tiež k šupinám šišky. Vlasová kôra(kortex) tvorí prevažnú časť vlasu. Skladá sa z buniek tvoriace dlhé vlákna (filamenta), ktoré sú spojené medzibunkovým tmelom. Vďaka tomuto usporiadaniu je vlas elastický a pevný v ťahu. Pigmentované vlasy obsahujú granuly melanínu, ktorý je tvorený melanocytmi v dreni. Medula (dreň vlasu) je kanálik, ktorý sa nachádza v centrálnej časti vlasu. Po celej dĺžke vlasu býva vytvorený len v silných vlasoch, v tenších býva prerušovaná alebo je prítomná len v niektorých segmentoch vlasu. U zvierat dreň plní funkciu najmä izolačnú; u človeka túto funkciu už stratila. Vlas vyrastá z vlasovej cibuľky (folikulu). Vlasové folikuly môžeme nájsť takmer na celom tele, okrem dlaní a chodidiel. Folikul nie je uložený v koži kolmo k povrchu, ale je naklonený. Do folikulu ústi vývod mazovej žľazy a je k nemu upnutý hladký sval – musculus arrector pili -, ktorý je schopný napriamiť vlas a vytvoriť tak tzv. “husiu kožu”. V rozšírenej časti folikulu je uložená dermálna papila, ktorá dodáva vlasu výživu a je tvorená mesenchymálnými bunkami, cievnymi kľučkami a početnými nervovými zakončeniami. Vlas je tvorený vlasovým koreňom, ktorý je uložený v koži a vlasovým stvolom, ktorý sa nachádza nad kožným povrchom.Zväčšenina vlasu


Parafaryngeálny priestor

Context: Anatómia Parafaryngeálny priestor má v závislosti na smere pohľadu a reze nepravidelný, obvykle kosáčikovitý tvar. Tiahne sa od bázy (spodiny) lebky k hornému rohu jazylky (). V dolnej prednej časti prechádza do submandibulárneho (podsánkového) priestoru, pričom tieto priestory nie sú od seba anatomicky oddelené; umožňuje to preto voľné šírenie patologických procesov z jedného priestoru do druhého. Čo sa týka jeho horného ohraničenia bázou lebky, tú tvorí dolný okraj hrotu skalnej kosti (). Nenachádzajú sa tu žiadne lebečné otvory a teda parafaryngeálny priestor ani sprostredkovane nekomunikuje s lebečnou dutinou. Okrem tukového tkaniva môže parafaryngeálny priestor vzácne obsahovať drobné slinné žliazky. Tiež sa v ňom nachádza menšia časť pterygoidného venózneho plexu; žilovej splete, ktorej hlavná časť sa nachádza hlboko v žuvacom priestore. Parafaryngeálny priestor z väčšej časti ohraničuje fascia, ktorá má komplexný charakter a je tvorená z viacerých listov hlbokej krčnej fascie. Jeho mediálne (vnútorné) ohraničenie tvorí stredný list, laterálne (vonkajšie) ohraničenie povrchový list, zadné ohraničenie hlboký list a predné ohraničenie karotická (krčnicová) pošva, ktorá je zložená zo všetkých troch listov hlbokej krčnej fascie.


Čelná priehlbina

Context: Ukážky definícií Ukážky definícií a charakteristík v prvom vyššie uvedenom význame: Výraz čelná priehlbina sa používa ako synonymum výrazu panva predpolia. Predhlbiny sú čelné molasové panvy pohorí (orogénov), v ktorých spravidla vyznievajú orogenetické deformácie. Čelná priehlbina je pomerne úzky sedimentačný priestor vyvinutý pozdĺž celého pohoria, v ktorom spravidla doznievali orogenetické deformácie. Vznikal zvyčajne v čele vrásnených pohorí alpínskeho charakteru v terciéri. Premiestňoval sa s čelom pásma vrásnenia do predpolia. Jeho výplň má typický molasový charakter. Čelná priehlbina je mobilná zníženina (zvyšková geosynklinála, exogeosynklinála), ktorá sa nachádza pred vznikajúcim orogénom a prijíma odpadové úlomky zdvíhajúceho sa pohoria Nepravá geosynklinála (parageosynklinála) má cyklus vývoja a zániku (tzv. geosynklinálny cyklus). Tento cyklus sa delí na obdobia. V neskorom geosynklinálnom období vznikajú korytovité panvy vyplnené molasou; najmladšia je pri vonkajšom okraji, nazýva sa predhlbeň a leží už na predpolí (predpolie je kontinentálna časť na jednom z dvoch horizontálnych koncov geosynklinály, opak hypotetického oceánskeho konca).


Záhlavná šupina

Context: Vonkajší povrch V strede vonkajšieho povrchu šupiny sa nachádza vonkajšia záhlavná hrčka, ktorej najvyšší bod sa nazýva inion. Z tohto bodu prebiehajú do oboch strán dve najhornejšie šijové čiary, horné šijové čiary a dolné šijové čiary. Spomedzi týchto čiar sa na záhlavnej kosti nachádzajú najvyššie najhornejšie šijové čiary, na ktoré sa upína povrchová šijová pokrývka. Paralelne pod nimi idú dve horné šijové čiary, ktoré sú miestom úponu lichobežníkového svalu. Najnižšie sú umiestnené dolné šijové čiary. Vonkajší záhlavný hrebeň je hrana v strednej čiare za veľkým otvorom, na ktorú sa upína šijový väz. Na vonkajšom povrchu sa rozprestiera aj záhlavná a šijová rovina.


Zoznam medicínskych článkov/R

Context: rô Rôsolovité väzivo


Kostnaté ryby (Teleostei)

Context: Charakteristika Šupiny sú leptoidné. Chýba v nich ganoinová vrstva. Chrbtová plutva je homocerkná. Jazylkové položiabre nie sú prítomné. Na ventrálnej aorte je bulbus arteriosus. Kosti lebky stratili pôvodné pravidelné usporiadanie a stali sa pohyblivými. Vomer je nepárový. Niektoré krycie kosti sánky zanikli. V kostre prsnej plutvy sú 4 radialia. Hypurálií v chvostovej plutve je 7.


Predĺžená miecha

Context: Anatómia Predĺžená miecha sa akoby skladá z dvoch častí: otvorenej (bližšie k mostu), a uzavretej (nižšia časť naväzujúca na miechu). Otvorenie sa vzťahuje k zadnej časti predĺženej miechy, ktorá tvory časť spodiny IV. mozgovej komory. Z miechy v nej pokračuje canalis centralis, ktorý sa tu rozširuje a plynulo prechádza do IV.mozgovej komory. Prednú stenu predĺženej miechy tvoria dva symetrické pozdĺžne prebiehajúce valy - pyramídy predĺženej miechy (lat. pyramides medullae oblongatae ), ktoré obsahujú vlákna motorických (riadiacich pohyb), tzv. pyramídových dráh . Medzi nimi sa v strednej čiare nachádza zárez, ktorý plynule prechádza z miechy a nazýva sa fissura mediana anterior . Tento zárez je v mieste spojenia miechy a predĺženej miechy prerušený nápadným krížením pyramídových dráh - decussatio pyramidum . Na prednej strane kraniálne medulla oblongata končí ryhou, ktorú vytvára naprieč uložený val Varolovho mosta - sulcus bulbopontinus (lat.). Na bočných stranách predĺženej miechy je párový oválny útvar - oliva . Pred ním vystupujú z predĺženej miechy vlákna nervus hypoglossus (XII. hlavový nerv), za ním vlákna ďalších troch hlavových nervov - zdola nahor nervus accesorius (XI. hlavový nerv), nervus vagus (X. hlavový nerv) a nervus glossopharyngeus (IX. hlavový nerv). Zadná strana predĺženej miechy je pokračovaním zadných miechových povrazcov . Nachádzajú sa na nej dva párové hrbolčeky - tuberculum gracile (lat.) mediálne a tuberculum cuneatum (lat.) laterálne. Obsahujú rovnomenné jadrá - nucleus gracilis (lat.) a nucleus cuneatus (lat.) - tieto obsahujú neuróny, ka ktorých končia vzostupné dráhy zadných miechových povrazcov . Preto sa tiež tieto dve jadrá označujú ako nuclei fasciculorum posteriorum . Medzi olivou vpredu a tuberculum cuneatum vzadu sa nachádzajú „pravé“ bočné steny predĺženej miechy, ktoré sú tvorené pokračovaním priebehu bočných miechových povrazcov . Z nich odstupujú a do mozočka vstupujú párové dolné mozočkové výhonky - pedunculi cerebellares inferiores (lat.), ktorými vedú nervové dráhy z miechy do mozočka. Medzi týmito výhonkami sa nachádzajú anatomické štruktúry, ktoré sú súčasťou stropu IV. mozgovej komory . Gray s Anatomy, obr. 694 - Rez predĺženou miechou približne stredom olivy.Zadná stena predĺženej miechy smerom nahor plynule prechádza do Varolovho mosta. V predĺženej mieche je sivá hmota (telá neurónov) v hĺbke a biela hmota (axóny) na povrchu. Sivú hmotu tvoria jadrá: nucleus cuneatus a nucleus gracilis - popísané vyššie nuclei olivares - hlavné a prídatné olivárne jadrá. Hlavným jadrom je nucleus olivaris inferior (lat.), ktorý je uložené vo vyklenutí olivy. jadrá niektorých hlavových nervov , uložené pod spodinou IV. mozgovej komory. Z bielej hmoty za zmienku stoja: fibrae arcuatae externae - tvoria ich dráhy prichádzajúce do mozočka z jadier zadných povrazcov a miechy v pedunculi cerebellares inferiores. fibrae arcuatae internae - pri strednej čiare, kde sa krížia senzitívne dráhy neurónov z nucleus gracilis a nucleus cuneatus, smerujúce do vyšších oddielov mozgu. Stredné úseky predĺženej miechy, kde nie sú jadrá ani zreteľné nervové dráhy, tvorí hustá sieť vzájomne poprepájaných neurónov, ktorá sa nazýva sieťkovitý útvar (retikulárna formácia) - formatio reticularis (lat.). Pokračuje cez Varolov most až do stredného mozgu. Zabespečuje množstvo životne dôležitých funkcií.


Medziplošná žila

Context: Introduction  Medziplošné žily alebo medziplatňové žily sú žily hlavy, ktoré odvádzajú krv z priestoru medziplatne (diploe) smerom mimo lebky. Venae diplocae sú v canales diploici kostí tvoriacich lebečnú klenbu. Prebiehajú vlnovite a priberajú bočné vetvy. Neprebiehajú presne po hraniciach jednotlivých kostí; často preklenujú lebečné švy, najmä ak vznikla synostosis suturatum. Ich canales diploici môžu byť viditeľné na snímkach hlavy.


Cievne zásobenie mozgu

Context: Mozgové žily Hlboké a povrchové žily odvádzajú krv z mozgu do zložitého systému splavov (sínusov). Krv z nich odteká s využitím gravitácie do vnútornej hrdlovej žily (vena jugularis interna) . Na rozdiel od ostatných žíl splavy nemajú chlopne. Mozgové žily (venae cerebri) sa delia na povrchové a hlboké, nemajú chlopne a krv z nich odteká do vnútrolebkových splavov. Sínusy sú medzi vrstvami tvrdej blany mozgu (dura mater) , ktorá tvorí vonkajší obal mozgu. V stenách sinusov, na rozdiel od ostatných žíl v tele, chýba svalová vrstva. Povrchové žily sú na povrchu mozgu, majú menivé (variabilné) usporiadanie a niektoré sú navzájom prepojené. Väčšina povrchových žíl ústi do horného šípového splavu. Naproti tomu väčšina hĺbkových žíl ústi prostredníctvom veľkej mozgovej žily (vena cerebri magna) do rovného splavu.


Nosič (anatómia)

Context: Variácie  Oblúky nemusia byť úpne osifikované asimilácia atlasu - časť stavca môže splynúť so záhlavnou kosťou manifestácia záhlavného stavca - okolo foramen magnum sa môžu objaviť zvyšky stavca


Žilnatina (hmyz)

Context: Introduction  Žilnatina je celý systém žiliek, ktoré sa nachádzajú na všetkých krídlach jedincov hmyzu. Žilnatina je pre väčšinu jedincov hmyzu druhovo špecifická. Existuje však i individuálna odchylnosť typickej žilnatiny, ktorá je zavinená patologickým vývojom daného jedinca počas embryonálneho obdobia. Potom sa môže stať, že jedinec ma niektoré žilky redukované, prípadne naopak zmnožené a odlišuje sa tak jeho žilnatina krídel od typického vzhľadu. Žilnatina krídel patrí k jedným z hlavných taxonomických kritérií pre stanovenie čeľadí a rodov hmyzu. Veľmi výraznú žilnatinu na krídlach majú napr. vážky (Odonata). Kategória:Anatómia hmyzu


Žila

Context: Anatómia Chlopne v žilách zabraňujú spätnému prúdeniu krvi Stený žíl sú tenké, svojou stavbou sú podobné tepnám. Žily v dolnej polovici tela a v horných končatinách majú chlopne (lat. valvulae venosae ), ktoré zabraňujú spätnému toku krvi spôsobenému gravitáciou. Na vonkajšej strane žíl sa nachádza tenká chrupavka, ktorá pomáha udržiavať krvný tlak.


Alobárna holoprozencefália

Context: Introduction Vypreparovaný mozog postihnutý alobárnou holoprozencefáliou Alobárna holoprozencefália je najťažšia forma holoprozencefálie, vrodenej chyby centrálnej nervovej sústavy. Je spojená s ťažkými deformitami strednej časti tvárekyklopiou so spojením očníc, cebocefáliou a ďalšími. Porucha vývinu mozgu má charakter úplného splynutia oboch mozgových pologúľ, s absenciou interhemisferickej ryhy a mozgového kosáka ( falx cerebri ). Chýba svorové teleso ( corpus callosum ; niekedy rudimentárne stopy), predná spojka ( commisura anterior ) i priezračná priehradka ( septum pellucidum ). Namiesto dvoch bočných komôr sa v takto zmenenom mozgu centrálne nachádza jedna veľká spoločná komora tvaru polmesiaca. Bazálne gangliá a talamy môžu byť úplne alebo čiastočne splynuté, dokonca môžu niekedy i úplne chýbať. Bežným nálezom je veľká dorzálna cysta, ktorá zaberá viac ako polovicu objemu lebečnej dutiny. Prognóza je zlá, absolútna väčšina takto postihnutých detí zomiera krátko po narodení.


Spojivové tkanivo

Context: Pôvod Spojivá sú prevažne pôvodom z mezodermy, avšak väčšina mezenchýmu v oblasti hlavy je pôvodom z neurálnej lišty. Počas špecializácie prechádzajú štádiom embryonálneho väziva (mezenchým), ktoré neobsahuje vlákna a z ktorého sa potom vyvíjajú ďalšie typy spojív.


Moluskum

Context: Introduction  Moluskum (množné číslo: moluská ; lat. molluscum) môže byť v lekárstve mäkký nádorček kože, napr.: kontagiózne moluskum ateromatózne moluskum Molluscum pseudocarcinomatosum Molluscum je aj latinský (vedecký) názov mäkkýša , pozri pod mäkkýše


Bludisko čuchovej kosti

Context: Introduction  Bludiská čuchovej kosti (lat. jedn. číslo labyrinthus ethmoidalis ) sú dva (párové) útvary čuchovej kosti. Tvorí ich niekoľko tenkostenných dutiniek čuchovej kosti ( cellulae ethmoidales , sinus ethmoidales ), ktoré súvisia s nosovou dutinou. Bočné ohraničenie bludísk tvorí ako papier tenká očnicová platňa ( lamina orbitalis ), ktorá je obrátená do očnice a ventrálne sa dotýka slznej kosti, hore čelovej kosti, dorzálne malých krídel a dole čeľuste. Dutinky bludiska čuchovej kosti sa delia na predné dutinky čuchovej kosti ( cellulae ethmoidales anteriores ) a zadné dutinky čuchovej kosti ( cellulae etmhoidales posteriores ), a to podľa toho či ústia do nosovej dutiny pod strednou mušľou nosa alebo nad ňou. Mediálna plocha bludiska je obrátená do nosovej dutiny. Z tejto steny sa oproti nosovej priehradke vyklenujú nosové mušle - horná nosová mušľa ( concha nasalis superior ) a pod ňou väčšia stredná nosová mušľa ( concha nasalis media ). Počas vývinu je nad hornou nosovou mušľou ešte naznačená najhornejšia nosová mušľa ( concha nasalis suprema ), ktorá neskôr zakrpatie. Stredná nosová mušľa má na dolnom obvode štíhly háčikovitý výbežok ( processus uncinatus ), ktorý sa dotýka dolnej nosovej mušle. Z bočnej strany sa oproti háčikovitému výbežku vyklenuje jedna z predných dutiniek čuchovej kosti - čuchová bublina ( bulla ethmoidalis ). Kategória:Kosti lebky


Chlp (cicavce)

Context: Introduction Prierez vlasovým váčkom Chlp alebo vlas (lat. pilus ) je dlhé, tenké, zrohovatené valcovité vlákno, ktoré prerastá nad povrch kože cicavcov, vrátane človeka, a pokrýva telo. Patrí medzi tzv. kožné deriváty (prídatné orgány kože). Ide o jeden z hlavných znakov cicavcov. Existujú aj užšie definície a podobný je termín srsť - pozri nižšie.


Transgresia (geológia)

Context: Prejavy transgresie V sedimentárnom zázname sa prejavujú dávne transgresie nasadaním morských sedimentov na kontinentálne, alebo nasledovaním morských sedimentov nad plochou hiátu, či uhlovej diskordancie. Na báze transgresívnych vrstiev sa často nachádzajú tzv. bazálne zlepence, niekedy i pieskovce, tvorené klastami podložných hornín.


Zaoblúková panva

Context: Vznik a sedimentácia Vznik zaoblúkových bazénov je spojený s predpokladaným procesom ústupu subdukčnej zóny proti zmyslu pohybu subdukujúcej platne (angl. rollback). To má za následok roztiahnutie a stenčenie zemskej kôry v priestore budúcej zaoblúkovej panvy. Sedimentácia tu môže prebiehať na oceánskom type kôry, kedy prevažujú hlbokomorské pelagické sedimenty, zo strany vulkanického oblúka sú obvykle prinášané turbidity vulkanoklastického materiálu. Tie dotvárajú jej asymetrický charakter, keďže sú často prevažujúcimi sedimentami. Panvy na kontinentálnom type kôry môžu byť zapĺňané klastickým materiálom, ale aj šelfovými karbonátmi.


Slieň

Context: Vznik Väčšina slieňov má morský alebo jazerný pôvod. Bývajú pridružené k ložiskám evaporitov v soľných panvách, kde sa pomerne často striedajú s vrstvami sadrovca a kamennej soli. Pri usadzovaní v plytkom sladkovodnom jazernom prostredí s hojnou vegetáciou sa na ich tvorbe podieľajú aj biochemické deje. Medzi slienité horniny možno zaradiť časť jazerných kried. Jazerá, typické rýchlou sedimentáciou, sú pomerne dobré prostredie pre zachovanie kalcifikovaných organizmov a peľových zrniečok. V jazerných sedimentoch sa často nachádzajú v podloží vrstiev rašeliny na rašeliniskách. V dôsledku glaciálnych procesov tiež dochádza k vzniku a usadzovaniu slieňov v postglaciálnych prostrediach, kde tvoria prechod medzi suvkovými ílmi a vápenatými jazernými usadeninami, tzv. suvkové sliene.


Tridymit

Context: Vznik Vzniká v dutinách trachytov, porfyritov, andezitov a ryolitov. Je pomerne zriedkavý.


Danburit

Context: Vznik Vzniká v dutinách vyvretých hornín.


Akrečný klin

Context: Stavba a vznik Vnútorná štruktúra akrečného klinu zodpovedá klasickým tenkokôrovým (superficiálnym) vrásovo-násunovým pásmam. Tvorí ich viacero násunových telies s vergenciou smerom k hlbokomorskej priekope. Najmladšie násuny sa väčšinou vytvárajú na vonkajšej strane (bližšie k subdukčnej zóne) zatiaľ čo staršie násuny sa nachádzajú v zázemí (ďalej od subukčnej zóny). Toto však nemusí platiť ak dochádza k násunom mimo poradia (tzv. out of sequence). Staršie násuny sú typické väčšou deformáciou, v porovnaní s mladšími, alebo novovznikajúcimi vo frontálnej časti násunov. Akrečný klin vzniká zoškrabávaním výplne hlbokomorskej priekopy, tvorenej najčastejšie hlbokovodnými (pelagickými) usadenými horninami, väčšinou rôznymi turbiditmi teda flyšom. Tieto horniny sa vyznačujú striedaním piesčitých a jemnozrnných ílovitých vrstiev. Ílovce a bridlice sú mäkké horniny, často so značným obsahom vody (tzv. pórových fluíd) vo svojej štruktúre. Takéto horniny so zvýšeným obsahom fluíd pod tlakom sa po zatiahnutí do strižnej zóny v blízkosti rozhrania subdukujúcich platní ľahko deformujú. Dochádza k vzniku zón odlepenia, tzv. décollement. Horniny sa odliepajú z ponárajúcej sa, väčšinou oceánskej platne a zachytávajú sa na nadložnej. V prípade, že akrečný klin pri subdukčnej zóne chýba je dôkazom tektonickej erózie, keď sú sedimenty pohltené v subdukčnej zóne a nezachovajú sa.


Zaoblúková panva

Context: Asymetria Zaoblúkové panvy sa odlišujú od stredooceánskych chrbtov najmä typickou asymetriou rýchlosti rozchádzania oceánskeho dna, tá však môže mať významne rozdielny charakter aj pri jednotlivých panvách. Napríklad v strednej časti Mariánskeho trógu je rýchlosť rozchádzania 2 – 3-krát väčšia než na jeho západnom okraji, zatiaľ čo v jeho južnej časti, kde pozícia stredu rozchádzania priľahlého k vulkanickému oblúku naznačuje, že celková kôrová akrécia je tu takmer 100 % asymetrická. Presne opačná situácia je na severnej strane, kde je asymetria tiež vyvinutá. Iné zaoblúkové panvy ako napríklad Lau prešli rozsiahlymi riftovými skokmi a šírením zo vzdialenejších do oblastí bližších oblúku. Súčasné rozchádzanie je však pomerne symetrické iba s malými riftovými skokmi. Dôvod asymetrického rozchádzania dna zaoblúkových paniev nie je stále presne objasnený. Predpokladá sa, že asymetriu rozchádzania pozdĺž osi oblúka vyvoláva rozličný teplotný tok a hydratačný gradient, plášťový klin a špecifický vývoj od riftingu k rozchádzaniu.


Hyperstén

Context: Vznik Vzniká tak v ultrabázických, ako aj v bázických vyvretých horninách.


Závrt

Context: Vznik  Závrty často vznikajú na križovaní tektonických štruktúr, systémov puklín a trhlín. Aktívne sa formujúce závrty mávajú najčastejšie lievikovitý tvar. Na dne lievika sa niekedy nachádza (v podmienkach Slovenska zriedkavo) otvor, ktorým je krasová jama spojená s podzemnými priestormi. Napríklad na planine Dolný vrch, ktorej plošina je posiata stovkami krasových jám, sú na slovenskej strane planiny známe z celkového počtu 159 len 3 jaskyne s ústiami, ktoré sa otvárajú v dnách krasových jám. Stabilizované krasové jamy majú zväčša misovitý tvar s plochým dnom, ktoré predstavuje upchatie pôvodného otvoru, resp. siete krasových kanálov splachom a soliflukciou zanesenými zvetralinami. Na dne misovitých krasových jám sa často vytvárajú krasové jazierka (napr. historické, dnes už zaniknuté krasové jazero Bikki na Silickej planine v Slovenskom krase alebo Jazero snov na Hornom vrchu). Vznik týchto makroforiem v krasovom reliéfe nie je dostatočne preskúmaný. Mechanizmus vzniku závisí od regionálnych či lokálnych podmienok (typ materskej horniny, jej litológia, miera porušenia, vertikálna vzdialenosť k úrovni eróznej bázy a pod.), v ktorých závrt vzniká. Možno povedať, že podobnosť foriem na povrchu nemusí vždy znamenať analogický mechanizmus vzniku a prejavy v podzemí. Rovnako komplikovaná je otázka obdobia vzniku závrtov či celých línií závrtov. Veľké skúsenosti s typológiou a genézou závrtov v Európe majú slovinskí karsológovia, ktorí hlavne v období intenzívneho budovania diaľničnej siete v Slovinsku, ktorá vo veľkej miere pretína významné krasové územia, intenzívne skúmali krasové jamy obnažené (niekedy v celom profile) trhacími prácami počas výstavby. Množstvo vedeckých štúdií a článkov o problematike krasových jám možno nájsť v zborníku Acta carsologica vychádzajúceho už 60 rokov. Od roku 1995 sú jednotlivé čísla zborníka voľne dostupné na internete vo formáte PDF. Najväčšie rozmery dosahujú závrty v tropických a subtropických oblastiach. V miernej klíme vznikali najskôr v treťohorách v podmienkach zakrytého krasu, na čo poukazuje ich výplň, ktorú tvoria staré reziduálne sedimenty. Tvoria ich lateritové a kaolinitové červené hliny nazývané terra rossa . Ak sú mladšieho (pleistocénneho) veku, sú v nich zachované okrové hliny nazývané terra fusca . V holocénnych závrtoch sa nachádzajú väčšie akumulácie kalcimorfných pôd, rendzín . Obrovské krasové jamy rozličnej genézy možno nájsť v klasickom krase Európy, napr. v Slovinsku. Vzhľadom na svoje rozmery majú špecifickú mikroklímu vo vzťahu k okoliu. Niekoľko vskutku mohutných krasových jám sa v podmienkach klasického krasu vyvinulo i na Slovensku.


Aplit

Context: Výskyt Vystupuje vo forme žíl (často tenších ako 20 cm) v hrubozrnnejších vyvretých horninách.


Vrása

Context: Introduction Zvrásnená hornina pri Agios Pavlos v Grécku Vrása je vlnovité, periodicky sa opakujúce prehnutie vrstiev zemskej kôry, alebo iných štruktúrnych plôch. Vzniká skracovaním priestoru pôvodne horizontálne uložených vrstiev pri tangenciálnych poruchách zemskej kôry vyvolaných bočným tlakom. Každá vrása je všeobecne zložená z časti vyklenutej nahor (antiklinála), z časti prehnutej nadol (synklinála) a z ramien spájajúcich vrcholy antiklinál a synklinál.


Kosť

Context: Typy kostného tkaniva Štruktúra koncentrického lamelárneho kostného tkaniva.h – Haversov kanálik Rozlišujeme dva základné typy kostného tkaniva: väzivové (vláknité, fibrilárne) lamelárne U cicavcov nachádzame takmer výlučne lamelárnu kosť. Väzivová kosť sa nachádza hlavne u nižších stavovcov, u cicavcov sa tento typ vyskytuje iba prechodne, v priebehu osifikácie. Väzivové kostné tkanivo Väzivové kostné tkanivo predstavuje primitívny druh kosti a u cicavcov sa vyskytuje väčšinou iba prechodne, ako výsledok primárnej osifikácie. V dospelosti je u človeka zachovaná len v stene labyrintu vnútorného ucha, pri lebečných švoch a v miestach úponov väzov a šliach na kosť. U nižších stavovcov, napríklad rýb, sa vyskytuje ako trvalé kostné tkanivo. Skladá sa z plsťovito usporiadaných kolagénových fibríl a predstavuje prechod medzi väzivom a kosťou. Osteocyty sú uložené v lakúnach pomedzi zväzkami vlákien. Lamely sa v tomto type kostného tkaniva nenachádzajú vôbec. Lamelárne kostné tkanivo Lamelárne kostné tkanivo sa skladá z mikroskopických platničiek – lamiel. Tieto lamely môžu prebiehať lineárne, pričom niekoľko súbežných lamiel vytvára voľným okom viditeľný kostný trámček. Takýmto spôsobom je usporiadaná špongiózna (trámcovitá) kosť – lat. substantia spongiosa (trabecularis) , ktorá predstavuje hlavne tkanivo výplňové, nie nosné. Vyskytuje sa v epifýzach (hlaviciach) dlhých kostí a ako výplň krátkych kostí. V kostiach, ktoré sú zaťažované pravidelne v určitých smeroch, sa trámčeky spongiózy usporiadavajú v smere pôsobenia prevažujúcej sily, vytvárajú tzv. kostné trajektórie a tvoria architektoniku spongióznej kosti. Tento systém zaisťuje maximálnu pevnosť kosti pri minimálnej spotrebe materiálu. Jeho vznik podmieňuje vonkajšie pôsobenie – záťaž, kladená na jednotlivé kosti – človek sa s vytvorenou architektonikou nenarodí. Štruktúra kompaktnej kosti.Ak sú kostné lamely usporiadané koncentricky, vytvárajú trubice zasunuté jednu do druhej. Hovoríme o kompaktnej (osteonálnej) kosti – lat. substantia compacta . Koncentrickým usporiadaním lamiel vznikajú tzv. osteóny ( Haversove systémy ), ktoré sú základnou stavebnou jednotkou kompakty. Dutina v ich strede sa nazýva Haversov kanálik , v ktorom prebiehajú cievy a nervy upevnené riedkym väzivom. Haversove kanáliky sú navzájom pospájané spojovacími kanálikmi, medzi lamelami i v nich sú lakúny osteocytov. Priestor medzi osteónmi je vyplnený vmedzerenými (intersticiálnymi) lamelami . Na povrchu kompakty z jej vnútornej i vonkajšej strany sú tzv. plášťové lamely . Takúto stavbu má napr. kompakta diafýz dlhých kostí. Klasický kompletný osteón je u človeka vzácny, väčšina nesie stopy prestavby kosti.


Zygota

Context: Ryhovanie Ryhovanie sa delí na úplné (totálne) a čiastočné (parciálne). Vajíčko kopijovca a cicavcov sa rýhuje celé a vznikajúce bunky blastomery sú takmer rovnako veľké. Všetky blastomery sa ale nedelia súčasne, preto je usporiadanie blastomer nepravidelné a líši sa veľkosťou (u cicavcov). U obojživelníkov prvé dve ryhy rozdelia vajíčko na 4 blastomery, ďalej vajíčko delí tretia ryha. Taktiež vznikajú menšie a väčšie makromery. U vajíčok s malým množstvom žltkových rezerv vzniká ku koncu ryhovania prechodný útvar, tzv. morula U vtákov a plazov sa žĺtok neryhuje, ryhuje sa len plodové vajce. Zo zygoty sa postupným delením rozšíri počet buniek až na 64 (morula). Kategória:Bunka Kategória:Ontogenéza Kategória:Pohlavné rozmnožovanie


Slieň

Context: Výskyt  Vo svete Kameňolom na ostrove Portland Vápnité ílovce a ílovité vápence sú na území Slovenska aj vo svete jedny z najbežnejších hornín. Tvoria napríklad spodné stratigrafické členy kriedových súvrství Doverských útesov, kde sa striedajú sliene s prímesou glaukonitu rytmicky s polohami vápencov a slieňov bez prímesí. Podobné vrchnokriedové cyklické sekvencie v Nemecku boli korelované a zodpovedajú Milankovičovym cyklom. Známe sú tiež jurské ílovité vápence ostrova Portland na pobreží Lamanšského prielivu, ktoré sa stali pre svoj vhodný obsah vápenatých a ílovitých látok pôvodnou surovinou pre výrobu portlandského cementu podľa patentu z roku 1824. Na území Českého masívu možno nájsť najmä opuky hlavne v kriedových súvrstviach, kde sa na odkryvoch často opakujú. Pekné odkryvy možno nájsť v údolí Tichej a Divokej Orlice vo východných Čechách blízko Chocnĕ, ale aj pri Prahe, napr. na Bielej hore alebo na Knĕževsi. Slienité bridlice sú v menšom množstve známe zo súvrství ílovitých bridlíc v barrandiene. Na Slovensku V Západných Karpatoch sú sliene rozšírené napríklad v druhohorných sekvenciách obalu tatrika a subtatranských príkrovoch. Nachádzajú sa tam sliene jurského a kriedového, menej triasového veku. Škvrnité sliene s slienité bridlice tzv. fleckenmergel (allagäuské súvrstvie), sedimentovali hlavne v hlbokomorskom prostredí. Pestré, hlavne červené sliene jury a kriedy sú známe z bradlového pásma, tzv. púchovské sliene alebo škvrnité slieňovce čorštýnskej jednotky, tvoriace obal krinoidových vápencov. Sliene sa nachádzajú aj v ďalších oblastiach bradlového pásma, ako sú brodnianske a rudinské vrstvy kysuckej jednotky. Slieňovce sú tiež súčasťou viacerých súvrství manínskej jednotky, dôležité sú predovšetkým sliene butkovského súvrstvia, ťažené pre cementáreň v Ladcoch. Vyskytujú sa aj vo vonkajšom flyši a paleogénnych horninách Centrálnych Karpát. Nespevnené sliene sa na území Slovenska zachovali len v morských neogénnych panvách na južnom Slovensku. Paleogénne horniny už vykazujú znaky prechodu k viac spevnenej forme, ktorou je slieňovec. Ekonomicky zaujímavé ložiská ílovitých vápencov v bradlovom pásme sa nachádzajú a ťažia pri Hornom Srní v okrese Trenčín, ďalšie ložiská sa nachádzajú blízko Krivoklátu. Na východe sa sliene ťažia v Bystrom v okrese Vranov nad Topľou. Ílovité vápence krížňanského príkrovu sa ťažia v Kostiviarskej pri Banskej Bystrici a v Lietavskej Lúčke, no ďalšie ložiská sú aj pri Bielom Potoku a Vlkolínci blízko Ružomberka. Ložiská slieňov v silickom príkrove sa nachádzajú blízko Hrhova.


Klastický sediment

Context: Rozdelenie klastických sedimentov Základným kritériom na rozdelenie klastických sedimentov je veľkosť zŕn. Na tomto základe sa rozdeľujú na (v zátvorke spevnený ekvivalent): štrky (zlepence a brekcie) piesky (pieskovce) prachy (prachovce) íly (ílovce) V prírode sa však nevyskytujú jednotlivé veľkostné triedy oddelene, väčšina sedimentov pozostáva zo zŕn viacerých tried, čo robí ťažkosti pri ich klasifikácii.


Rôsolovité väzivo

Context: Introduction Rôsolovité väzivo (trichróm). Rôsolovité väzivo patrí do skupiny embryonálnych väzív a má blízko k mezenchýmu. Názov vychádza z jeho vzhľadu, ktorý pripomína rôsol. Je chudobné na bunky, obsahuje jemné kolagénové vlákna a veľký podiel vody, a hyaluronátu. Z toho dôvodu je na histologickom preparáte vidieť medzi bunkami a vláknami mnoho prázdneho priestoru.


Oblievačka

Context: S veľkonočnou oblievačkou je spájaná aj zábava, ktorá sa konala v pondelok večer. Usporadúvali ju mládenci za peniaze, ktoré dostali za oblievanie. Pozvané boli dospelé dievčatá a ich matky, ktoré prinášali „cesť“. Išlo o takzvanú poctu alebo česť pozostávajúcu z peňazí a jedla – väčšinou čerstvého chleba, slaniny, klobásy, vajíčok. V prípade, že niektorá z matiek nepriniesla nič, stala sa terčom posmešných výkrikov typu cesť pýta jesť. Následne mládenci ponúkli matky pálenkou a tancovali s nimi v tanečnom kole.


Šibačka

Context: Slovensko Územím Slovenska prechádza kultúrna hranica medzi západoeurópskym šibaním a východoslovanskou polievačkou na Veľkonočný pondelok. Na juhozápadnom Slovensku sa vyskytuje aj kúpačka aj šibačka, na západnom Slovensku je typické šibanie a na východnom Slovensku prevažuje kúpačka. Opis šibačky a kúpačky (ako fungovala zhruba do 50. rokov 20. storočia) podľa Encyklopédie ľudovej kultúry Slovenska : Kúpačky (kuparska) a šibačky (šibiračka, šlahačka) sa začali hneď po polnoci al. v skorých ranných hodinách. Hlúčky mládencov chodili spoločne po domoch, kde boli dospelé dievčatá (niekde starší mládenci išli len k svojej milej). V domoch im ponúkli pripravené pohostenie – varené vajíčka, koláče, víno al. pálenku. Formy odmeny kúpačov boli rozdielne. Niekde mládenci dostali maľované vajíčka (kraslice, písanky, kriažľané vajíčka) hneď, v Ladzanoch (Hont) ich popoludní roznášali matky vyšibaných dievčat, v Cerove samotné dievčatá. Surové vajíčka boli odmenou dospelej mládeže a symbolizovali plodnosť. Menším chlapcom bolo na kúpačky a šibačky prenechané doobedie a odmenou im boli kraslice, cukrovinky, v súčasnosti aj peniaze a naturálne dary. Ženatí chlapi chodili kúpať a šibať len najbližšiu rodinu, vrátane kmotrovcov. Odmenou pre dospelých mužov je dnes pohostenie, kt. má výrazný spoloč. aspekt. Večer usporiadali mládenci z vyzbieraných peňazí zábavu, na kt. pozvali aj dospelé dievčatá. V Polomke bolo zvykom, že matky okúpaných, a tým vlastne aj pozvaných dievčat prinášali „cesť„ – poctu skladajúcu sa zo stanovenej sumy peňazí, čerstvo upečeného chleba, slaniny, vajíčok. Matkám ponúkli mládenci pálenku a museli ísť do kola tancovať aspoň jeden tanec. V Liptovskej Tepličke sa chlapci na zábave aj „vkupovali“, do mládeneckého spolku. Šibačka (a oblievačka) „pokračovala“ v niektorých prípadoch v utorok, keď všetky dievčatá mohli na ulici obliať a vyšibať každého muža, ktorého stretli.


Kňaz v starovekom Egypte

Context: Funkcie Egyptskí kňazi sa mohli ženiť, vlastniť majetok a vykonávať svoje remeslo. Ich hlavnou funkciou bolo byť „služobníkmi božími“ (egyptsky hemu-necer ), teda akousi obdobou sluhov faraóna v paláci. Podobne ako palácový sluhovia mali na starosti správu paláca a starali sa o panovníka, slúžili kňazi svojmu bohu, konkrétne jeho kultovej soche umiestnenej v najvnútornejšej svätyni chrámu, a obriaďovali boží majetok, teda majetok patriaci chrámu. Ich najdôležitejšou úlohou bolo každé ráno sochu umyť, natrieť olejom, nalíčiť a obliecť do pripraveného odevu a ponúknuť jej obetu (Egypťania verili, že v soche skutočne sídli ich boh). Vnútornú svätyňu mohol otvoriť a zatvoriť iba veľkňaz, ktorý ju tiež po vykonaní všetkých úkonov zapečatil a pripravil tak boha na odpočinok po nasledujúci deň. Podobné rituály sa opakovali s menšou pompou niekoľko ráz za deň. Verilo sa, že z obetovaných potravín si boh berie iba ich esenciu bau , akúsi dušu ( ba ) týchto vecí, takže po obetiach si ich kňazi rozdelili medzi seba. Obyčajní veriaci nemali do svätyne prístup a so svojim božským ochrancom sa mohli stretnúť iba počas procesii, kedy socha boha opúšťala vnútornú svätyňu a bola nesená v drevenej bárke v sprievode alebo prevážaná na lodi po Níle. Počas sviatkov mohli pristúpiť Egypťania k božstvu so svojimi otázkami alebo prosbami a kňazi im vykladali vôľu boha. Na to, aby mohli všetky obrady prebehnúť v poriadku, museli byť kňazi správne čistý. Rituálnej čistote venovali v Egypte takú veľkú pozornosť, že aj všeobecné označenie kňaza v egyptčine, vab , znamená „čistý“. Na najzákladnejšie očisťovanie slúžila chrámová nádrž, v ktorej sa museli kňazi viac ráz za deň vykúpať. Okrem toho museli kňazi každý tretí deň depilovať celé svoje telo, smeli nosiť len plátený odev a sandále z papyrusu. Jednotlivé kulty navyše často predpisovali kňazom počas služby sa zdržovať sexuálneho styku, niektorých pokrmov a nedotýkať sa niektorých predmetov. Kultové predpisy sa líšili nom od nomu, takže zvieratá, ktoré boli považované v niektorých krajoch za posvätné, a preto nedotknuteľné, boli inde zabíjané pre mäso.


Lucia (svätica)

Context: Tradícia Tradícia, ktorá prišla zo Švédska a slávila sa 13. decembra. Symbolicky znamenala držanie nešťastia ďaleko od domu. Lucie boli oblečené v bielom a na tvári mali biely závoj. V jednej ruke mali kôš so sladkosťami a v druhej metličku z peria. Symbolicky bol vymetaný prach z domu.


Oblievačka

Context: Zvyky spojené s oblievaním na Slovensku Slovenskom prechádza európska kultúrna hranica rozdeľujúca východné a západné zvyky, ku ktorým sa vzťahuje aj kúpanie a oblievanie. To sa zaraďuje k východnému Slovensku, kým šibanie je západoeurópskou tradíciou. Kúpanie vodou malo mladým ženám dievčatám zabezpečiť plodnosť, zdravie a krásu. Výraznejšie rozdiely v uplatňovaní týchto veľkonočných zvykov boli viditeľné do 50. rokov, potom sa začali zjednocovať. V niektorých oblastiach Slovenska (napr. na Ponitrí, na Kysuciach) mládenci začali s oblievačkou už vo Veľkonočnú nedeľu popoludní pokračujúc na Veľkonočný pondelok popoludní. Kupači boli pohostení zvyčajne mäsom, koláčmi, pálenkou a za odmenu dostávali od dievčat maľované vajíčka (kraslice) alebo peniaze. Pondelokové dopoludnie bolo ako oblievací čas vyhradené pre menších chlapcov. Kupači boli často sprevádzaní hudobníkmi. Na oblievanie používali mládenci na Ponitrí vlastnoručne zhotovené drevené striekačky. O veľkonočnom zvyku oblievania písal aj slovenský autor z 19. storočia Ján Kollár. V diele Národnie spievanky 1 – Piesne a zlomky z mytologického ohľadu pamätné : Kúpanie sa deje v pondelok a v utorok veľkonočný; v pondelok oblievajú mládenci dievčatá a v utorok dievčatá mládencov, raz skromne ružovou vodkou zo skleničky, raz hojne obyčajnou vodou z veľkej nádoby. Niekde, najmä na dedinách dievku celú aj do studne, potoka alebo jazera hodia. … Oblievačka zdá sa byť tiež pohanskoslovanský pozostatok, ktorého cieľ a význam nevieme. S veľkonočnou oblievačkou je spájaná aj zábava, ktorá sa konala v pondelok večer. Usporadúvali ju mládenci za peniaze, ktoré dostali za oblievanie. Pozvané boli dospelé dievčatá a ich matky, ktoré prinášali „cesť“. Išlo o takzvanú poctu alebo česť pozostávajúcu z peňazí a jedla – väčšinou čerstvého chleba, slaniny, klobásy, vajíčok. V prípade, že niektorá z matiek nepriniesla nič, stala sa terčom posmešných výkrikov typu cesť pýta jesť. Následne mládenci ponúkli matky pálenkou a tancovali s nimi v tanečnom kole. Tento spôsob polievania v poslednom období postupne zanikal. Dnes sa polieva iba menším množstvom vody, namiesto vedier sa používajú iba hrnčeky alebo fľaštičky. Do popredia sa dostáva polievanie parfumom alebo kolínskou vodou. Zmenil sa aj samotný význam veľkonočnej oblievačky a do popredia vystupuje skôr zábavná funkcia.


Šípková Ruženka

Context: Dej Bol raz jeden kráľ a jeho manželka, ktorá nemohla mať dieťa. Ale jedného dňa, keď sa kráľovná kúpala v rybníku, žaba jej povedala, že sa jej narodí dieťa. Po deviatich mesiacoch sa kráľovnej narodilo krásne dieťa a kráľovná pozvala na oslavu dvanásť víl. Prišiel deň oslavy a každá z dvanástich pozvaných víl dala princeznej do daru nejakú vlastnosť (krásu, dobrotu, inteligenciu, atď.). Keď prišla jedenásta víla, objavila sa tá, ktorú nepozvali. Nahnevane povedala kliatbu, že sa princezná pri dovŕšení pätnástich rokov pichne o vreteno a umrie. Keď zlá víla odišla, dvanásta víla, ktorá ešte nedala svoj dar, zmiernila kliatbu, že princezná a všetci obyvatelia paláca zaspia na sto rokov. Kráľ sa o princeznú bál a preto nariadil, aby boly spálené všetky vretená a praslice. V deň päťnástych narodenín sa princezná prechádzala po paláci. Keď objavila starú vežu, ktorú ešte nevidela, vstúpila do nej a po schodoch sa dostala do miestnosti, kde uvidela ženu pradúcu na praslici. Princezná sa jej spýtala, či to môže tiež skúsiť, ale keď sa dotkla praslice, pichla sa a celý zámok zaspal. Okolo neho začalo okamžite rásť šípkové tŕnie, až celý zámok bolo porastený tak husto, že sa do neho nikto nemohol dostať. Po sto rokoch princ, ktorý tiež započul legendu o spiacej princeznej, prišiel k hradu s úmyslom prebudiť ju. Keď sa priblížil, tŕnie sa rozostúpilo a on mohol vstúpiť. Vo veži našiel spiacu princeznú a očarený jej krásou ju pobozkal. Okamžite sa všetci v paláci prebudili a oslavovali. O niekoľko dní neskôr sa princ a princezná vzali a žili šťastne až do smrti.


Salaš na Čertovici

Context: Zápletka Istý pocestný zablúdil v hore a ukryl sa v jednom salaši. O polnoci prišli na salaš valasi. Bača ponúkol pocestného syrom a mliekom, pocestný však tušil, že bača je diabol a nič nechcel. Bača ho prehováral, no jeden z valachov vyskočil a chcel ho hodiť do kotla. Bača mu chcel ten syr čapiť medzi oči, ale pocestný bol rýchlejší a capil mu modlitebnú knižku do tváre. Všetky pekelné mocnosti razom zmizli, a pocestný sa otrasený vrátil domov.


Letečko

Context: Introduction Letečko Letečko (iné názvy: letočko , letko , leto , lesola , lésola , máj , májik , hájik ) je zelená vetvička, používaná pri jarných obchôdzkach dievčat, ktorá symbolizovala prichádzajúcu jar a prebúdzajúci sa život. V súlade s predstavami v tradičnom roľníckom prostredí bolo potrebné zabezpečiť príchod jari a zabezpečiť priaznivé podmienky pri získavaní obživy aj rituálnymi úkomni. Dospievajúce dievčatá s letečkom obchádzali dedinou domy, priali zdravie v rodine a prosperitu v hospodárstve, za čo boli odmenené naturáliami, prípadne finančne. Išlo buď o samostatný obrad alebo sa tieto obchôdzky uskutočnili hneď po zničení Moreny, symbolu zimy a smrti. Obchôdzky sa konali od štvrtej pôstnej nedele do Juraja (24. apríla) a boli sprevádzané piesňami: V súčasnosti patria tieto obchôdzky najmä do detských folklórnych súborov.


Oblievačka

Context: Introduction Súbor:Dyngus postcard.jpg|náhľad|Pohľadnica zachytávajúca oblievačku v Poľsku, 30. alebo 40. roky 20. storočia Oblievačka v Uhorsku na obraze M. Munkácsyho Oblievačka (iné názvy: polievačka , kúpanie , kúpačka , kuparska ) je zvyk (na Slovensku najmä na východe) spočívajúci v polievaní dievčat a mladých žien vodou (alebo voňavkou) na Veľkonočný pondelok (a utorok). V niektorých oblastiach Európy (vrátane napr. juhozápadného Slovenska) je vždy spojená so šibačkou - preto pozri aj článok o šibačke.


Oblievačka

Context: Veľkonočné veršovačky Počas veľkonočných zvykov šibania a oblievania chlapci recitovali veršovanky. Išlo o krátke ľudové básničky so súvisiacou tematikou. Odkazovali nielen na samotné polievanie, ale naznačovali aj formu odmeny v podobe jedla, veľkonočných vajíčok alebo peňazí. Na Myjave chlapci recitovali nasledovne: Príkladom veršovačky oblasti Oravy sú nasledovné verše:


Jasličkár

Context: Historický opis  Zemplín Jasličkárov, čiže vianočných vinšovníkov podľa zápisov v kronikách našich obcí vždy radi privítali v každom dome. Obyčajne boli vždy traja jasličkári a tí so sebou nosili jasličky, čiže maketu vianočného betlehemu. Jeden z vinšovníkov nosieval palicu, ktorou búchal na dvere domu kde prišli vinšovať. Nosili tiež tašku, do ktorej dávali výslužky. Tie tvorila najmä domáca pálenka, orechy, jablká, slanina alebo kto čo mal. Na Zemplíne napríklad jasličkári chodievali koledovať na 1. a 2. sviatok vianočný, pričom neobišli žiadny dom v dedine. Vinše a spevy boli náboženské. Kysuce Na Kysuciach betlehemci predstavovali anjela, baču, Kuba, Stacha a Fedora. Dotvárali atmosféru vianočných sviatkov. Predstavovali hry zo života pastierov ľudovými piesňami, vinšmi a žartmi. Anjel bol v bielom rúchu, na hlave mal zelený veniec a niesol betlehem. Bača, Stacho a Fedor oblečení ako boli pastieri v košeliach s vysokými čapicami s krížom a v rukách mali kyjaky. Kubo nazývaný aj ako starý pes bol oblečený tiež ako pastier, ale v kožuchu obrátenom na ruby. Na Slovensku sa betlehemstvo začalo tradovať v 18. storočí a to najmä tam kde boli typické drevené vyrezávané betlehemy. Šariš Jasličkári všade kam prišli, priniesli radosť a veselosť. Je len samozrejme, že ich ľudia mali radi, a preto ich vždy niečím obdarovali. Ale aj jasličkári vedeli byť vďační. Ako také poďakovanie vyzeralo v šarišskej obci Sedlice? Dzekujeme vam za vašo dari, co sce nam ich zo ščirosci daľi, s Panom Bohom še poručame, a v zdravi zostaňce.


Majstrovstvá sveta v atletike 2013

Context: Program


Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2018

Context: Program podujatia  Výsledky Muži Ženy Športové dvojice Tanečné páry


Plesy Bratislavského umeleckého spolku

Context: Súkromne spolkové plesy Koncept súkromných spolkových plesov vznikol kvôli nízkemu zisku. Plesy mali síce veľké obraty, no zisk takmer žiadny, preto sa organizátori sa obrátili na magistrát kvôli zníženiu tzv. dane zo zábavy. Svoju prosbu opodstatňovali tým, že sa slávnosťami snažia o zblíženie ľudí a takisto podporujú miestnych podnikateľov ako napríklad kaderníkov, tlačiarov, či obchodníkov s módnym tovarom. Spolok s prosbami nepochodil a tak sa v roku 1926 rozhodol plesy sprístupniť iba jeho členom so vstupným 10 kč. Tento krok sa vyplatil a náborom si Bratislavský umelecký spolok získal mnohých nových členov.


Melanézsky pohár vo futbale

Context: Účastníci


Letné paralympijské hry 2008

Context: Športy Štadión Vtáčie hniezdo Na programe bolo 20 športov: Atletika Basketbal na vozíku Boccia Cyklistika Futbal – päťčlenné družstvá zrakovo postihnutých Futbal – sedemčlenné družstvá telesne postihnutých Goalball Jachting Jazdectvo Džudo Lukostreľba Plávanie Ragby na vozíku Športová streľba Stolný tenis Šerm na vozíku Tenis na vozíku Veslovanie Volejbal sediacich Vzpieranie


Oblievačka

Context: Oblievačka v utorok Veľkonočný zvyk oblievania pokračoval v určitom zmysle aj v utorok. V tento deň sa situácia obrátila a dievčatá a mladé ženy oblievali mládencov, ktorých na ulici stretli. Pravidlom bolo, že išlo o mužov mladších ako päťdesiat rokov. Na rozdiel od mládencov, dievčatá v utorok nedostávali žiadnu odmenu.


Cyklistika na Letných olympijských hrách 2016

Context: Program


Snehulienka a sedem pretekárov

Context: Obsadenie  Snehulienka: Nora Gallovičová, Laura Pernicová, Ingrid Urbancová, Sarah Millner, Katarína Singhofferová, Klaudia Görözdös Princ: Mário Radačovský, Filip Holeva, Jozef Dolinský ml., Peter Dedinský, Ubaldo Cives, Damián Šimko, Adrian Szelle Kráľovná: Irina Čierniková, Ingrid Murčeková, Viktória Šimončíková, Kvetoslava Salingerová, Monika Lehocká Starena: Petra Slováková, Rozália Zmeková, Viktória Gyepes – Árvová Vedko: Jiří (Juraj) Vasilenko, Oliver Jahelka, Martin Anderson, Dominik Slavkovský, Andrej Szabo Spachtoš: Jozef Goga, Adrian Ducin, Ruan Crighton Kýchal: Ľudovít Trimaj, Oliver Jahelka, Ruan Crighton, Artemyj Pyzhov Smejko: Marek Ackerman, Daniel Slabý, Andrej Cagáň, Michal Kováč a. h., Raphael Schuster Plaško: Michal Mikeš, Alexander Meszároš, Michal Kováč a. h., Martin Anderson, Dominik Slavkovský, Andrej Cagáň Dudroš: Róbert Kováč, František Šulek, Dominik Slavkovský, Glen Lambrecht Kýblik: Igor Holováč, Jozef Šoltés, Juraj Žilinčár, Martin Anderson Suita kráľovnej: Lubor Kvaček, Pavel Plšek, Jiří (Juraj) Vasilenko, Michal Mikeš, Jozef Šoltés, Stanislav Kramarič, Jozef Goga, Ľudovít Trimaj, Marek Ackerman, M. Bierniš, Alexander Meszároš, J. Kobylka, M. Kováč, S. Novák Andrej Cagáň, Peter Dedinský, Michal Velčický, Dominik Slavkovský, Ubaldo Cives, Martin Kreml, Damián Šimko, Raphael Schuster, Jason Inniss, Samuel Price, Mergim Veselaj, Aliaksei Kavaleuski Francisco Garcia, Marek Bobošík, Mergim Veselaj, Seiru Nagahori, Teodoro Caravati


Biela noc (festival)

Context: Biele noci v Paríži Rozpočet pre rok 2007 predstavoval približne 1,65 milióna €, z čoho 1,15 milióna zaplatilo mesto Paríž a 500 000 € predstavovala podpora súkromných partnerov. Akciu navštívili 2 milióny návštevníkov. Od roku 2004 má počas akcie linka 14 parížskeho metra celonočnú prevádzku a tiež autobusové linky noctilien majú zvláštne cestovné poriadky. Biele noci sa nezaobišli bez incidentov. V roku 2002 pri prvom ročníku bol starosta Bertrand Delanoë napadnutý a dobodaný útočníkom. V roku 2007 skupina piatich ľudí vylomila dvere v múzeu Orsay a spôsobila škodu, najmä na plátne Most pri Argenteuil Clauda Moneta.


Budkáčik a Dubkáčik

Context: Obsah  Dubkáčik a Budkáčik, priatelia, verní bratia, čo mali zahynúť, a nezahynuli, lebo si drevené klobúky kúpili Horárstvo je ťažký chlieb, tetka Hopčíkovie je dobrá osoba, ale zázračná posteľ je strašná Krajčírstvo je dobré remeslo, električka je najlepšia vec a v záhrade by bolo verným bratom Dubkáčikovi a Budkáčikovi ako v raji, keby nebolo na svete policajta Veselé strašidlo vo väzení, najveselšia svatba na svete, na ktorej verní bratia vyhrávali, zarábali, ale peňazí nemali nič, lebo sa komín zrútil Cesta dolu komínom, cesta dolu strechou a ako sa biely brat premenil na čierneho O čudnom dome, čo sám behal po svete, a ako sa mali verní bratia Dubkáčik a Budkáčik na Veľkú noc O skúpom mlynárovi a o prasacej vojne, ktorú mali viesť Budkáčik a Dubkáčik, ale ju neviedli, lebo prasatá broky pojedli Ako vodil starý Zachariáš verných bratov, pokým ich na najlepšie miesto nezaviedol


Chodenie s paničkami

Context: Opis obyčaje "Paničky" chodia po domoch (dnes zväčša príbuzných) na Kvetnú nedeľu. Tvorí ich skupina detí vo veku od 3 do 10 rokov, oblečených do staropazovského slovenského ľudového kroja, kde záväzne jedno dievča na hlave má partu, ako mladucha. Táto panička tancuje – točí sa do kruhu s aspoň ešte jedným dieťaťom alebo zatancujú karičku všetky deti zo skupiny. Pritom spievajú pieseň Kvetná nedeľa, ďe si kľúče podela? / Ta dala som, ta dala, svätymu Ďurovi ... Jedno z detí nesie košík. Ak je v skupine chlapec, potom je to jeho úlohou. Do košíka im domáce panie dávaju čerstvé vajíčka (alebo namiesto nich peniaze), lebo si paničky, na konci svojej piesne, pýtajú vajíčka – symbol nového života a vzkriesenia.


Rád templárov

Context: Dôvody vylúčenia z Rádu Najčastejšími dôvodmi, pre ktoré mohol byť člen Rádu z bratstva vylúčený bolo najmä: Zatajenie majetku osobitného významu, ako napr. zlato, striebro alebo iné druhy platidiel (ak sa po smrti člena Rádu, takýto majetok, ktorý ukrýval a nepriznal, nesmel byť tento člen pochovaný na cintoríne, ale jeho telo bolo pohodené psom) Útek z bitky (kým pešiak alebo služobník, ktorý stratil zbraň, mohol utiecť z boja bez toho, aby tým poškodil svoju povesť a česť, rytier, zranený alebo nie, musel bojovať dovtedy, kým nedostal rozkaz na ústup) kacírstvo sodomia


Chodenie s paničkami

Context: Pôvod, vývoj a funkcia obyčaje Považuje sa, že sa táto obyčaj vyvinula zo staršieho zvykoslovného prejavu vynášania Kyselice čiže Moreny (symbolu zimy), ktorý sa postupne presmeroval na chodenie s paničkami. Obe obyčaje existovali v Starej Pazove určitú dobu paralelne, až po zánik staršej v 20. storočí. Najobsažnejší opis chodenia s Kyselicou – figurínou vyformovanou na dvoch paliciach spojených v podobe kríža a oblečenou do ženských šiat, medzi vojvodinskými Slovákmi pochádza z katolíckej časti Selenče. Tam dievčatá, ktoré chodili po domoch s Kyselicou, spievali pieseň v ktorej žiadali od svätého Juraja, aby odmykal polia, totiž umožnil jarné práce v poli: Kyselica veľkonočná, ďe si prebývala? / Za humenci, na kamenci, ta sem hrušky brala! / Kvetná nedeľa, ďe si kľúče podela? / Dala sem, dala svatému Ďurovi. / Svatý Ďuro stávaj, zemi odmykávaj... Okrem prvých dvoch veršov, ktoré sú v staropazovskom zvykoslovnom útvare vynechané, nasledovné tri sú takmer totožné s veršami, ktoré spievaju "paničky". Sám text piesne paničiek je súhrn viacerých motívov, ktorých kombináciou sa spájajú vyprevádzanie zimy a vítanie jari. Po veršoch, v ktorých oslovujú svätého Juraja, paničky ďalej pokračujú: ...Navaríme, navaríme červeného vína, / opojíme, opojíme richtárovho syna! / Ak nebude piti, budeme ho biti... Na záver si vo svojej piesni pýtajú darčeky, a najmä vajíčka: Ďiovkina krása, vlasy má do pása. / Obdarujte, obdarujte túto našu nevestičku! / Pojdeme s ňou do jarmočku, / kúpime jej šňúrôčku, / červenú, zelenú, / na tú našu Kvetnú nedeľu! / Malý háj, velký háj / a ty pani gazdinka vajko daj, / ni lem edno ale dve, / s tým ti málo odbudne. Obyčaj v minulosti mala magickú funkciu, v snahe zrýchliť odchod zimy, podporiť priebeh jari a zabezpečiť rozmach plodonosných a životodarných síl. Magická funkcia tohto zvykoslovneho útvaru je dnes už celkom presmerovaná na symbolickú a oslavnú, čiže nábožensko-sviatočnú (oslava Kvetnej nedele).


Večiereň

Context: Obsah Večiereň je postavená na Písme, najmä na žalmoch, a na stichirách. Približuje mnoho starozmluvných predobrazov Krista-Vykupiteľa, sprítomňuje očakávania Izraela, stvorenie sveta, odlúčenie človeka po prvom hriechu a opätovné hľadanie Boha. Mnohé texty majú kajúci charakter. Stichiry sviatočných večierní zhŕňajú obsah daného sviatku v krátkych oslavných formuláciách.


Veľká noc

Context: Introduction Súbor:Fra Angelico - Resurrection of Christ and Women at the Tomb (Cell 8) - WGA00542.jpg|náhľad|Fra Angelico: Ženy a prázdny hrob Ikona Vzkriesenia Pascha ‒ okrúhly sladký koláč u gréckokatolíkov a pravoslávnych Pascha a jedlá určené na posvätenie, Kamienka, okr. Stará Ľubovňa, foto z r. 1996 Veľká noc alebo veľkonočné sviatky alebo Pascha (, z ) je najvýznamnejší kresťanský sviatok, ktorý pripadá na marec alebo apríl (pozri Výpočet dátumu Veľkej noci). Veľká noc je pre kresťanov oslavou zmŕtvychvstania (resp. vzkriesenia) Ježiša Krista po jeho smrti na kríži. Udalosti Veľkej noci a ich interpretácia úzko súvisia s významným židovským sviatkom Pesach, ktorý sa slávi zhruba v rovnakej dobe. V prostredí Gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi sa pre tento sviatok používa takmer výlučne názov Pascha. Kresťanské oslavy Veľkej noci sa v Novom zákone nespomínajú, najstarším svedectvom o Veľkej noci je homília O Pasche Melitona Sardského z 2. storočia. Oslavy Veľkej noci sa teda v cirkvi objavili veľmi skoro. Vysvetlenie pôvodu názvu „veľká“ treba hľadať v časoch židovského otroctva v starovekom Egypte. Faraón nebol ochotný prepustiť svojich izraelských otrokov, a preto Boh trestal krajinu desiatimi ranami. Až po poslednej z nich, keď zomreli všetky prvorodené egyptské deti, faraón prepustil zotročených ľudí. Židov, ktorí pomazali veraje svojich dverí krvou baránka, sa táto pohroma netýkala a anjel smrti ich obišiel. Baránok je preto symbolom obetovania Ježiša Krista. Ako sa ďalej uvádza v Biblii, po vyslobodení z Egypta previedol Boh ľud na čele s Mojžišom cez Červené more, ktoré rozdelil a vysušil. Tu niektorí hľadajú pôvod tradičného židovského názvu pre Veľkú noc: pésach - prechod. Iní slovo pésach vysvetľujú ako obídenie, vyhnutie sa, a vzťahujú ho na anjela smrti, ktorý obchádzal domy potreté krvou. Obídenie aj prechod predstavujú veľké Božie skutky, ktoré urobil počas jednej noci pre svoj ľud, a preto každoročnú spomienku na tento deň Izraeliti nazvali Veľkou nocou. Súbor:Easter eggs - straw decoration.jpg|náhľad|Veľkonočné kraslice ozdobené slamou Symbolika prechodu z otroctva do slobody sa preniesla aj do kresťanstva ako prechod z hriechu do života v Božej milosti, ktorý zabezpečil Ježiš Kristus svojou smrťou a zmŕtvychvstaním. Veľkonočné oslavy sa podľa regiónov líšia. Pretože sa časovo zhruba prekrývajú s pohanskými oslavami príchodu jari, ľudové tradície prevzali z predkresťanských dôb mnoho zvykov a obyčajov.


Častuška

Context: Pozri aj  stužková slávnosť


Večiereň

Context: Štruktúra Večiereň sa začína zvyčajným začiatkom, po ktorom nasleduje Žalm 103 (podľa LXX), ktorý je oslavou stvorenia. Keďže večiereň je začiatkom liturgického dňa, bol vybratý žalm, ktorý ospevuje začiatok Božieho diela spásy. Po ňom nasleduje veľká ekténia (súbor prosieb) a čítanie alebo spev katismy - vybraných žalmov, ktoré sa cyklicky menia. Po katisme nasleduje spev žalmu 140, 141, 129 a 116 (podľa LXX) a stichiry - krátke oslavné, kajúce, prosebné a ďakovné spevy o sviatku alebo svätcovi daného dňa. Ich počet zavisí od typu večierne (4 až 10). Ak je veľká večiereň, na konci spevu stichír sa koná vchod - slávnostný sprievod s kadidlom. Spieva sa hymnus Svetlo tiché (Svíte tíchij) . Po ňom, ak je veľká večiereň pred sviatkom, nasledujú čítania zo Starého zákona. Po prosbách nasleduje hymnus Ráč nás, Pane... a ďalšie prosby. Ak sa koná litia, v predsieni chrámu sa spievajú litijné stichiry a ekténia (prosby). Nasleduje ďalšia séria stichír, hymnus Teraz prepustíš, Pane, svojho služobníka... a prípadne požehnanie chlebov, pšenice, vína a oleja alebo ďalšia ekténia a záver večierne. Pôstne večierne majú špecifický záver.


Obliehanie Jeruzalema (1099)

Context: Bosý sprievod Tvárou v tvár takmer nemožnej úlohe začali niektorí fanatickí kňazi prehlasovať, že ich navštívil duch Adhémara z Le Puy, ktorý im prikázal, aby sa križiaci po biblickom príklade Jozueho obliehania Jericha postili a po troch dňoch bosí obchádzali jeruzalemské hradby. Podľa týchto proroctiev malo mesto deviaty deň padnúť. Hoci útočníci hladovali, napriek tomu sa 8. júna sprievod uskutočnil na čele s kňazmi, ktorí fúkali na trumpety a spievali žalmy, zatiaľ čo sa obrancovia zhromaždili na hradbách, aby toto divadlo, plní údivu a pobavení sledovali. Spievajúci zástup sprevádzaný posmešným krikom obyvateľov na hradbách, dorazilo až na Olivovu horu, kde náboženskí vodcovia Peter Pustovník, Arnoul de Rohes a Raimond d Aguilers začali s kázaním.