Partizánska brigáda Jana Žižku – Pola

Context: Introduction  Partizánska brigáda Jana Žižku – Pola je partizánska brigáda z obdobia Slovenského národného povstania (september 1944 až apríl 1945) vedená Teodorom Polom, ktorá bojovala hlavne v Strážovských vrchoch. Počas druhej svetovej vojny bojovali tri partizánske brigády s menom Jan Žižka. Dve z nich v Československu a tretia v Juhoslávii. 1. čs. partizánska brigáda Jana Žižku (z Trocnova) vedená Jánom Ušiakom bojovala na Morave na Vsetínsku a Valašsku. Partizánska brigáda Jana Žižku vedená Teodorom Polom vznikla z partizánskych oddielov a skupín, ktoré vznikli pred a po vypuknutí Slovenského národného povstania (ďalej SNP) hlavne v oblasti Uhrovca a Zliechova. V oblasti Uhrovca bola základom partizánska skupina zložená prevažne zo sovietskych zajatcov, ktorí ušli z nemeckých koncentračných táborov a ktorej činnosť zabezpečoval Okresný výbor Komunistickej strany so sídlom v Uhrovci. Na jeho čele stál Ján Repka. Ten pripravoval protifašistické vystúpenie spolu s organizáciami komunistickej strany na Hornej Nitre vedenými Albínom Grznárom už od jesene 1943. Na území, kde pôsobila brigáda Jana Žižku, obsadili 22 obcí, v ktorých vyhlásili obnovenie Československej republiky a prestal tu pracovať aparát slovenského štátu a neboli rešpektované nariadenia vtedajších politických a vládnych orgánov. Činnosť zastavila HSĽS, HG a HM bola zakázaná. Centrom tejto povstaleckej oblasti bola obec Uhrovec.


Pavel Jozef Belák

Context: Životopis Maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, právo študoval na univerzite v Bratislave, 1944 JUDr. Pracovník Slov. obilnej spol. Príslušník partizánskej brigády Za slobodu Slovanov, komisár jej oddielu Sláva. Zúčastnil sa na bojoch o Telgárt. S bratom a i. partizánmi zahynul pri výbuchu muničného skladu v slavošovskej papierni.


Kavický

Context: Známi nositelia  Martin Kavický ( 1922 – † 1944), partizán, veliteľ oddielu Hurban (neskôr Uher) po smrti Miloša Uhra plk.Ing. Vladimír Kavický, PhD. ,( 1970 Zilina) generálny riaditeľ a národný riaditeľ pre vyzbrojovanie sekcie modernizácie Ministerstva obrany Slovenskej republiky, autor odborných kníh v oblasti bezpečnosti a terorizmu


Ján Ušiak

Context: Životopis Ján Ušiak sa narodil v obci Budiná v okrese Lučenec. Jeho rodina sa v roku 1921 presťahovala do obce Bakta (dnes mestská časť Rimavskej Soboty). Po skončení základnej školy pracoval na otcovom hospodárstve a furmančil. V rokoch 1937 narukoval do vojska Česko-slovenskej armády, do posádky v Moste. Po rozbití Česko-Slovenska sa z vojenčiny predčasne vrátil do Bakty s hodnosťou slobodníka. Keďže Bakta pripadla Maďarsku, pokúšal sa o získanie slovenského občianstva. Snáď i kvôli jeho nedávnym vojenským skúsenostiam sa mu však slovenské občianstvo v Maďarsku získať nepodarilo. V roku 1942 narukoval do maďarskej armády, s ktorou bojoval na východnom fronte. Tam sa dostal do zajatia, v ktorom požiadal o vstup do československých jednotiek. Od decembra 1943 sa stal členom Prvého Československého armádneho zboru v ZSSR. Absolvoval výcvik v partizánskej škole Ukrajinského štábu partizánskeho hnutia v Sviatošine. Bol veliteľom jednej z ôsmich rôt Brigády Jana Žižku, ktorej dvadsaťjedenčlenné jadro bolo 21. augusta 1944 v dvoch fázach vysadené pri Sklabini. Z tohto výsadku sa sformovala Prvá československá partizánska brigáda M. R. Štefánika, ktorá sa podieľala na obsadení Martina, Vrútok a úspešne zasiahla aj do bojov o Strečno. Po skončení bojov prišiel začiatkom septembra 1944 z Ukrajinského štábu partizánskych hnutí v Kyjeve rozkaz prebiť sa na Moravu a začať s pomocou moravských odbojárov partizánske akcie. Začiatkom septembra 1944 sa Ušiakova partizánska brigáda, premenovaná na Prvú česko-slovenskú partizánsku brigádu Jana Žižku z Trocnova, začala presúvať na Moravu, pričom operačným strediskom sa stal priestor Štiavnika. Brigáda sa o prechod pokúšala 21. a 22. septembra 1944 pri Malých Karloviciach a 24. a 25. septembra pri Veľkých Karloviciach v priestore Podťaté. Skupina vedená D. B. Murzinom prešla na Moravu 29. septembra 1944, druhá skupina pod vedením Jána Ušiaka sa prebila až v prvej polovici októbra 1944. Ján Ušiak bol po mnohých úspešných akciách 2. 11. 1944 v lokalite Čertovho mlyna po zrade poranený Nemcami do oboch rúk. 3. 11. 1944 sa v Čeladnej v obkľúčení Nemcov sám zabil.


Miloš Uher

Context: Život Koncom roku 1939 sa pokúsil utiecť cez Maďarsko do Juhoslávie, bol však zatknutý a 3 mesiace väznený v Budapešti. Po návrate sa zapojil do protifašistického hnutia v Myjave. Udržiaval spojenie s utečencami zo zajateckých a koncentračných táborov. Roku 1943 založil spolu s V. Medvedevom sovietsko-česko-slovenskú partizánsku skupinu. Onedlho nadviazal spojenie s pionierskym (ženijným) práporom v Novom Meste nad Váhom, odkiaľ získal zbrane. V deň vypuknutia Slovenského národného povstania 29. augusta 1944 túto jednotku v Lubine vyzbrojil. Od septembra 1944 velil oddielu Hurban 2. československej partizánskej brigády J.V. Stalina. 27. februára 1945 bola táto jednotka v Cetune napadnutá oddielom Abwehrgruppe 218-Edelweiss a POHG. Padlo aj najmenej 15 partizánov, medzi nimi aj Miloš Uher. Podcast k teme: https://www.podbean.com/ei/dir-xht7y-1511c870


Zoznam geografických článkov/U

Context: uš Uškovskij


Rudolf Uher

Context: Introduction  Rudolf Uher ( 19. júl 1913, Lubina – † 27. august 1987, Bratislava) bol slovenský sochár.


Zoznam divadelných článkov/V

Context: vs Vsevolod Emilievič Mejerchoľd


Ulianovsk

Context: Rodáci  Vladimir Iľjič Ulianov (Lenin) – revolucionár. Alexandr Fiodorovič Kerenskij – politik.


Pavol Uhrin

Context: Introduction  Pavol Uhrin ( 17. január 1924, Lišov – † 23. február 1987, Bratislava) bol slovenský pedagóg a výskumný pracovník. Pseudonym: Lišovský


Ivan Grigorievič Dračenko

Context: Dielo a literatúra Autor dvoch kníh memoárov z obdobia vojny: Na kryliach mužestva (Na krídlach odvahy) / На крыльях мужества . (Moskva, 1986) Radi žizni na zemle (Pre život na zemi) / Ради жизни на земле . (Kyjev, 1980) Jeho vojnové osudy popisuje aj kniha Rudé hvězdy válečného nebe (Votobia, 1998, Jiří F. Šiška) a Jediný v letectvu Rudé armády (Svět křídel, 2011, Jiří F. Šiška).


Anton Uherík

Context: Introduction Prof. h. c. PhDr. Anton Uherík , DrSc. ( 12. september 1930) je slovenský vedec - psychofyziológ, spisovateľ a publicista, bývalý vedúci vedecký pracovník pôsobiaci na Ústave experimentálnej psychológie Slovenskej akadémie vied.


Štefan Uher

Context: Introduction  Štefan Uher ( 4. júl 1930, Prievidza – † 29. marec 1993, Bratislava) bol slovenský režisér a scenárista. Štúdium filmovej réžie absolvoval na FAMU v Prahe (1950 – 1955). Najprv sa venoval filmovému dokumentu, neskôr najmä hraným filmom. Bol predstaviteľom „novej vlny“ v česko-slovenskej kinematografii. Spolupracoval so spisovateľom a scenáristom Alfonzom Bednárom a kameramanom Stanislavom Szomolányim.


Pavel Uhrin

Context: Introduction  Pavel Uhrin ( 16. december 1840, Békéscsaba – † 9. máj 1887, Békéscsaba) bol maďarský pedagóg. Narodil sa 16. decembra 1840 v Békéscsabe. V Sarvaši študoval na gymnáziu a v štúdiu pokračoval na evanjelickom lýceu v Bratislave, kde bol jeden rok poslucháčom evanjelickej teologickej akadémie. Čabianska evanjelická cirkev si ho v decembri 1861 zvolila za učiteľa ľudovej školy pri Kereši. Zastával aj funkciu organistu a mal na starosti – udržiaval v poriadku organy vo všetkých troch čabianskych evanjelických chrámoch. V Békéscsabskej pobočke Pedagogickej spoločnosti Békéscskej župy zastával funkciu knihovníka a pokladníka. Okrem dvoch mluvníc maďarského jazyka pre slovenské deti napísal Krátky prírodozpyt pre vyššie elementárne školy (v Pešti, 1871). Uhrinov Krátky prírodospyt je učebnica s najmenším obsahom (27 strán) zo všetkých slovenských učebníc fyziky, ktoré vznikli v druhej polovici minulého storočia. Nie sú v nej nijaké obrázky. Napriek tomu zaujíma popredné miesto. Vyšla v tom istom roku ( 1871) ako Radlinského školník, teda, ak odhliadneme od Jaloveckého Prostonárodnej Bibliotéky, sú to po Zochovej gymnaziálnej učebnici fyziky prvé slovenské učebnice pre vyššie triedy národných škôl. Uhrin tiež významne prispel k utváraniu slovenskej fyzikálnej terminológie. Najväčším názvoslovným prekvapením je nadpis článku na s. 25 Draľovina (magnet). V samotnom článku sú ešte tvary dralné železo, dralné poly, dralka (magnetická ihla). Nie je nám známe, odkiaľ tento zaujímavý – pritom veľmi pekný názov pochádza. Zomrel 9. mája 1887 v Békéscsabe.


Peter Uher

Context: Pred prevratom 1989 V auguste 1986 odišiel do Kladna, kde pracoval tri mesiace vo výpočtovom stredisku, neskôr do Prahy, kde sa zamestnal ako robotník a začal pracovať pre hnutie Charta 77. V tomto roku podpísal svoje členstvo v Charte 77. Prišiel do kontaktu s účastníčkou charty a jej hovorkyňou PhDr. Libušou Šilhánovou, od ktorej preberal zakázanú politickú literatúru a šíril ju ďalej. Pani Libuše Šilhánová napísala neskôr jeho matke, že si naňho spomína, že boli v kontakte, tento e-mail bol uverejnený v knihe „Matkin hrob na Tahiti“ . Zúčastňoval sa tiež demonštrácií do konca roku 1988. V roku 1989 sa zamestnal v BEZ ako programátor. V septembri 1989 mu prišlo od pražskej polície obvinenie z marenia výkonu verejného činiteľa na demonštráciách v predošlom roku. Toto obvinenie bolo vznesené na základe zistení policajnej prehliadky jeho izby v ubytovni v Bratislave, kde mu našli materiály Charty 77. Preto sa rozhodol radšej emigrovať do Rakúska.


Ferdinand Uhryk

Context: Introduction MUDr. Ferdinand Uhryk alebo Nándor Uhryk ( 18. marec 1848, Košice, Slovensko – † 1909, Budapešť, Maďarsko) bol menej známy, ale pre uhorskú aj slovenskú entomológiu veľmi významný prírodovedec, lekár, entomológ a jeden so spoluautorov entomologickej časti rozsiahlej práce "Fauna regni Hungariae", ktorú spracoval spoločne s Lajosom Abafi-Aignerom a Jánosom Pávelom. Biografia Narodil sa v rodine Ondreja Uhrika a jeho manželky Apolónie rodenej Visznerovej. Ferdinand Uhryk bol maďarskej národnosti, ale pôvodom zo Slovenska. V roku 1905 je uvedený v Entomologen Adressbuch W. Junka v Berlíne. Má význam hlavne ako výskumník lepidopterofauny Uhorska, ale i niektorých oblastí Slovenska. Ferdinand Uhryk sa narodil v Košiciach roku 1849. Po skončení základnej a strednej školy študoval medicínu a potom pôsobil ako lekár v Budapešti. Počas svojho života publikoval niektoré svoje príspevky s entomologickou tématikou hlavne v maďarskom entomologickom časopise Rovartani lapok, kde publikoval v rokoch 1896 - 1903. Pre entomológiu majú význam hlavne jeho články, ktoré pojednávajú hlavne o motýľoch Uhorska a tiež z územia Slovenska. Zaoberal sa i štúdiom malých motýľov – Microlepidoptera. MUDr. Ferdinand Uhryk zomrel v Budapešti roku 1909. Jeho zbierka hmyzu je uložená v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti.


Pavol Uhrin

Context: Rodina  otec Ján Uhrin matka Zuzana rod. Ďurková


Michoacán-Guanajuato

Context: Michoacán-Guanajuato je v súčasnosti neaktívne vulkanické pole, tvorené viac než tisíckou rôznych vulkanických foriem, nachádzajúce sa na ploche 200 × 250 km hranici medzi štátmi Michoacán a Guanajuato v Mexiku. Dominantnou vulkanickou formou sú troskové kužele, no vyskytujú sa aj lávové dómy, maary a menšie štítové sopky. Vek poľa sa odhaduje na pleistocén, najznámejšími a zároveň aj najmladšími členmi komplexu sú troskové kužele Jorullo (aktívny v 18. storočí) a Paricutín (aktívny v rokoch 1943 až 1952).


Zoznam sopiek Južnej Ameriky

Context: [[Ekvádor]] Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Antisana stratovulkán 5 753 1802 Atacazo stratovulkán 4 463 320 pred Kr. Cayambe stratovulkán 5 790 1786 Cotopaxi stratovulkán 5 911 1940 Cuicocha kaldera 3 246 950 pred Kr. Guagua Pichincha stratovulkán 4 784 2009 Chacana kaldera 4 643 1773 Chimborazo stratovulkán 6 310 ??? Illiniza stratovulkán 5 248 ??? Imbabura stratovulkán 4 609 5550 pred Kr. Licto troskové kužele 3 336 ??? Mojanda stratovulkán 4 263 ??? Pululagua kaldera 3 356 450 pred Kr. Quilotoa kaldera 3 914 1150 Reventador stratovulkán 3 562 2009 Sangay stratovulkán 5 230 2009 Soche stratovulkán 3 995 7720 pred Kr. Sumaco stratovulkán 3 990 1895 Tungurahua stratovulkán 5 023 2009 Galapágy Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Alcedo štítový vulkán 1 130 1993 Cerro Azul štítový vulkán 1 640 1998 Darwin štítový vulkán 1 330 1813 Ecuador štítový vulkán > 790 1150 Fernandina štítový vulkán 1 476 2009 Genovesa štítový vulkán 64 ??? Marchena (ostrov) štítový vulkán 343 1991 Pinta štítový vulkán 780 1928 San Cristóbal štítový vulkán 759 ??? Santa Cruz štítový vulkán 864 ??? Santiago štítový vulkán 920 1906 Sierra Negra štítový vulkán 1 490 2005 Wolf štítový vulkán 1 710 1982


Fueguino

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Fueguino na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Čile Kategória:Lávové dómy


Tafu-Maka

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - podmorský vulkán Tafu-Maka na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Tongy Kategória:Sopky Tichého oceánu Kategória:Aktívne sopky


Guayaques

Context: Zoznam vulkanických foriem komplexu Guayaques  Lávové dómy Cerro Chascon (5 465 m) Cerro Santo Domingo (5 391 m)


Michoacán-Guanajuato

Context: Introduction  Michoacán-Guanajuato je v súčasnosti neaktívne vulkanické pole, tvorené viac než tisíckou rôznych vulkanických foriem, nachádzajúce sa na ploche 200 × hranici medzi štátmi Michoacán a Guanajuato v Mexiku. Dominantnou vulkanickou formou sú troskové kužele, no vyskytujú sa aj lávové dómy, maary a menšie štítové sopky. Vek poľa sa odhaduje na pleistocén, najznámejšími a zároveň aj najmladšími členmi komplexu sú troskové kužele Jorullo (aktívny v 18. storočí) a Paricutín (aktívny v rokoch 1943 až 1952).


Sabancaya

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - stratovulkány Sabancaya na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Peru Kategória:Stratovulkány Kategória:Aktívne sopky


Zoznam sopiek Južnej Ameriky

Context: [[Peru]] Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Cerro Auquihuato troskový kužeľ ~ 4 980 ??? Cerro Nicholson troskový kužeľ ~ 2 520 Coropuna stratovulkán 6 377 ??? El Misti stratovulkán 5 822 1784 Huambo troskové kužele ~ 4 550 700 pred Kr. Huaynaputina stratovulkán 4 850 1600 Nevado Chachani stratovulkán 6 057 ??? Nevados Casiri stratovulkán 5 650 ??? Quimsachata lávový dóm 3 923 4450 pred Kr. Sabancaya stratovulkán 5 967 2003 Sara Sara stratovulkán 5 522 ??? Ticsani lávové dómy 5 408 ??? Tutupaca stratovulkán 5 815 ??? Ubinas stratovulkán 5 672 2009 vulkanické pole Valle de los Volcanes troskové kužele 4 713 ??? Yucamane stratovulkán 5 550 1902


Huambo (sopka)

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu – vulkanické pole Huambo na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Peru Kategória:Troskové kužele Kategória:Štvortisícovky v Peru


Kaskádové vrchy

Context: Geológia Pohorie sa začalo formovať v pliocéne. Jeho vznik, ako aj pretrvávajúca vulkanická aktivita je zapríčinená subdukciou platne Juan de Fuca pod severoamerickú platňu. Pred 50 miliónmi rokov tvorila platňa Juan de Fuca minikontinent, ktorý sa neskôr spojil so Severnou Amerikou.


Tajumulco

Context: Introduction  Tajumulco je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na západe Guatemaly. S výškou 4 220 m je to zároveň najvyššia sopka, ako aj vrch v Strednej Amerike. Sopka má dva vrcholy, jeden s 50-70 m širokým kráterom, jej masív je tvorený prevažne andezitmi a dacitmi. Priama erupcia Tajumulca nebola nikdy doložená, aj keď existujú záznamy o údajných výbuchoch v rokoch 1921, 1863 a 1993.


Taapaca

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Taapaca na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Čile Kategória:Komplexné vulkány


Michoacán-Guanajuato

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu – vulkanické pole Michoacán-Guanajuato na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Mexika Kategória:Troskové kužele Kategória:Maary Kategória:Lávové dómy


Miñiques

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - stratovulkanický komplex Miñiques na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Čile Kategória:Stratovulkány


Chiquimula (sopka)

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu – vulkanické pole Chiquimula na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Guatemaly Kategória:Troskové kužele


Puyuhuapi

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - vulkanické pole Puyuhuapi na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Čile Kategória:Troskové kužele


Zoznam sopiek Južnej Ameriky

Context: [[Čile]] Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka "bez mena" podmorský vulkán ??? Acamarachi stratovulkán 6 046 ??? Aguilera stratovulkán 2 546 1395 pred Kr. Antillanca stratovulkány 1 990 ??? Antuco stratovulkán 2 979 1869 Apagado stratovulkán 1 670 ??? Arenales stratovulkán 3 437 1979 Arintica stratovulkán 5 597 ??? Aucanquilcha stratovulkán 6 176 ??? Caburgua-Huelemolle troskové kužele 1 496 5050 pred Kr. Caichinque stratovulkán 4 450 ??? Calabozos kaldera 3 508 ??? Calbuco stratovulkán 2 003 1972 Callaqui stratovulkán 3 164 1980 Carrán-Los Venados troskové kužele 1 114 1979 Cay stratovulkán 2 200 ??? Cayutué-La Viguería troskové kužele 560 1050 pred Kr. Cerro Azul stratovulkán 3 788 1967 Cerro del Azufre stratovulkán 5 846 ??? Cerro del León stratovulkán 5 760 ??? Cerro Hudson stratovulkán 1 905 1991 Cerro Pantoja stratovulkán 2 020 ??? Cerro Tujle maar > 3 550 ??? Cerros de Tocorpuri stratovulkán 5 808 ??? Colachi stratovulkán 5 631 ??? Copahue stratovulkán 2 997 2000 Copiapó stratovulkán 6 052 ??? Corcovado stratovulkán 2 300 4920 pred Kr. Cordón Caulle trhlinové erupcie 1 798 1960 Cordón de Puntas Negras stratovulkán 5 852 ??? Cuernos del Diablo stratovulkán 1 862 ??? Descabezado Grande stratovulkán 3 953 1933 El Negrillar troskové kužele 3 500 ??? El Volcán stratovulkán 5 100 ??? Falso Azufre komplexný vulkán 5 890 ??? Fueguino lávové dómy ~ 150 1820 Guallatiri stratovulkán 6 071 1960 Hornopirén stratovulkán 1 572 ??? Huequi stratovulkán 1 318 1920 Chaitén stratovulkán 1 122 2009 Chiliques stratovulkán 5 778 ??? Isluga stratovulkán > 5 550 1913 La Negrillar troskové kužele 4 109 ??? Laguna del Maule kaldera 3 092 ??? Laguna Mariñaqui troskové kužele 2 143 ??? Laguna Verde stratovulkán 5 464 ??? Láscar stratovulkán 5 592 2005 Lastarria stratovulkán 5 697 ??? Lautaro stratovulkán 3 607 1961 Licancabur stratovulkán 5 916 ??? Llaima stratovulkán 3 125 2009 Lomas Blancas stratovulkán 2 268 ??? Lonquimay stratovulkán 2 865 1990 Macá stratovulkán 2 960 410 Melimoyu stratovulkán 2 400 200 Mencheca stratovulkán 1 840 ??? Mentolat stratovulkán 1 660 1710 Michinmávida stratovulkán 2 404 1835 Miñiques stratovulkán 5 910 ??? Mocho-Choshuenco stratovulkán 2 422 1937 Monte Burney stratovulkán 1 758 1910 Nevado de Longaví stratovulkán 3 242 4890 pred Kr. Nevados de Chillán stratovulkán 3 212 2003 Osorno stratovulkán 2 652 1869 Ostrov Robinsona Crusoa štítový vulkán 922 1835 Ostrov svätého Félixa štítový vulkán 193 ??? Palomo stratovulkán 4 860 ??? Paniri stratovulkán 5 946 ??? Parinacota stratovulkán 6 348 290 Planchón-Peteroa stratovulkán 4 107 1998 Pular stratovulkán 6 233 ??? Puntiagudo-Cordón Cenizos stratovulkán 2 493 1850 Purico troskové kužele 5 703 ??? Putana stratovulkán 5 890 1810 Puyehue stratovulkán 2 236 ??? Puyuhuapi troskové kužele 524 ??? Quetrupillán stratovulkán 2 360 1872 Reclus troskový kužeľ 1 100 1908 Resago troskový kužeľ 1 890 ??? Río Murta troskové kužele ??? ??? San Pedro stratovulkán 6 145 1960 San Pedro-Pellado stratovulkán 3 621 ??? Sollipulli kaldera 2 282 1240 Taapaca komplexný vulkán 5 860 320 pred Kr. Tacora stratovulkán 5 980 ??? Tilocálar stratovulkán 3 116 ??? Tinguiririca stratovulkán 4 280 1917 Tolguaca stratovulkán 2 806 ??? Tupungatito stratovulkán 6 000 1987 Villarrica stratovulkán 2 847 2008 vulkanické pole Palei-Aike troskové kužele 282 5550 pred Kr. vulkanické pole Palena troskové kužele ??? ??? Yanteles stratovulkán 2 042 6650 pred Kr. Yate stratovulkán 2 187 ???


Huanquihue

Context: Zoznam vulkanických foriem poľa Huanquihue  Stratovulkány Caririne Chihuio Pirihueico () Quelguenco () Troskové kužele Cerro Escorial La Angostura ()


Oaxaca

Context: Introduction  Oaxaca oachaka, oficiálne Estado Libre y Soberano de Oaxaca (doslova Slobodný a suverénny štát Oaxaca ) je jeden z 31 štátov, ktoré spolu s jedným federálnym dištriktom tvoria federatívnu republiku Mexiko. Na západe hraničí s Guerrero, na severozápade s Pueblom, na severe s Veracruz, na východe s Chiapas a na juhu od neho leží Tichý oceán. V predhispánskom období sa na území Oaxacy vystriedalo niekoľko mezoamerických kultúr, najvýznamnejšie z nich boli Zapotékovia. V štáte sa nachádza niekoľko kultúrnych pamiatok UNESCO - okrem historického jadra hlavného mesta Oaxaca de Juárez to sú archeologické lokality Monte Albán, Yagul, Mitla a priľahlé jaskyne.


Guanajuato (štát)

Context: Introduction  Guanajuato guanachuato je jeden z 31 štátov Mexika. Zaberá plochu 30 607 km². Hraničí so štátmi San Luis Potosí, Querétaro, Michoacán a Jalisco. Podľa sčítania ľudu v roku 2010 v štáte Guanajuato žilo 5 485 971 obyvateľov. Hlavné mesto nesie rovnaký názov ako štát, Guanajuato.


Tamaulipas

Context: História Pôvodnými obyvateľmi Tamaulipas boli Olmékovia, Čičimékovia a Huastékovia. V polovici pätnásteho storočia sa oblasť stala vazalom Aztéckej ríše. Po príchode španielskych kolonizátorov v Tamaulipas pôsobili františkánski misionári, bola vytvorená provincia Nuevo Santander. V sedemnástom a osemnástom storočí do kraja vpadol zo severu apačský kmeň Lipanovia, ktorého príslušníci postupne splynuli so starousadlíkmi. V roku 1824 sa Tamaulipas stal jedným zo zakladajúcich štátov nezávislého Mexika. V roku 1845, kedy sa od Mexika odtrhol Texas, prišiel aj Tamaulipas o časť svojho územia ležiaceho na sever od Rio Grande. V čase francúzskej intervencie tu boli zvádzané tuhé boje najmä o strategický prístav Tampico.


Tabasco (paprička)

Context: Pomenovanie Tabasco je pomenované podľa jedného z mexických štátov - Tabasco.


Mexiko

Context: Obyvateľstvo, demografia Hustota osídlenia Mexika Pomer vidieckeho a mestského obyvateľstva činí 30:70. Obvyklá hustota obyvateľstva je 25 obyvateľov na 1 km², najväčšia hustota je v hlavnom meste, najmenší potom v štáte Quintana Roo. Metropolitná oblasť Valle de México, ktorej centrom je mesto Mexiko, bola v roku 2010 domovom pre viac ako 20 miliónov osôb. Mestici, teda miešanci Indiánov a belochov, sú zastúpení 60%, indiáni 30 % a belosi (potomkovia Španielov zvaní kreoli) 9%. Z Indiánov je najviac: Nahuov (potomkovia Aztékov), Mayov a Zapotékov. Najmenej: Ixcatecov a Kiliwavov, ktorí sú na pokraji vyhynutia. Je tu 89% rímskych katolíkov a 6% protestantov. Do krajiny prichádzajú ľudia predovšetkým z Guatemaly a Hondurasu, predovšetkým za prácou a lepšími životnými podmienkami. Mexičania a vôbec obyvatelia celej Latinskej Ameriky v poslednej dobe mohutne migrujú do USA. Mestá Prehľad 20 najväčších miest v Mexiku: Mesto Štát Obyv. Mesto Štát Obyv. Cd. de MéxicoGuadalajaraMonterrey 1 Mexiko DF 20 999 000 11 Santiago de Querétaro QRO 918 100 2 Guadalajara Jal 4 095 853 12 Mérida Yuc 897 740 3 Monterrey NL 3 664 331 13 Mexicali BC 855 962 4 Puebla Pue 2 109 049 14 Aguascalientes Ags 805 666 5 Toluca MEX 1 610 786 15 Tampico tamps 803 196 6 Tijuana BC 1 483 992 16 Culiacan Sin 793 730 7 León Gto 1 425 210 17 Cuernavaca Mor 787 556 8 Ciudad Juárez Chih 1 313 338 18 Acapulco Gro 786 830 9 Torreón Coah 1 110 890 19 Chihuahua Chih 784 882 10 San Luis Potosí SLP 957 753 20 Morelia Mich 735 624 Zdroj: Jazyky Úradný jazyk Mexika je španielčina s totožnou gramatikou ako v Španielsku. Latinskoamerická španielčina však má svoje špecifiká, kde medzi najvýraznejšie patrí nepoužívanie 2. osoby množného čísla. Mexická španielčina má slovník obohatený o rad slov prevzatých z indiánskych jazykov, ktorých je v Mexiku celkom 62, pozri . Najrozšírenejšia je aztéčtina - nahuatl, po nej potom májština, mixtéčtina a zapotečtina. Aztécky nahuatl, ktorý sa používa v hlavnom meste a okolí je ľahko rozoznateľný príponami -tl (známa sopka Popocatépetl). Niektoré slová z aztéčtiny boli prevzaté aj do slovenčiny, napr "šokolatl", je u nás naša známa čokoláda, "chilli" papričky sa povedia tiež tak, avšak súslovie "tomatová" omáčka (z aztéckeho "tomatl" pre paradajka) už Slováci používajú menej častejšie ako Nemci alebo Angličania. Náboženstvo Súbor:Virgen_de_Guadalupe.jpg|thumb|200px|right| Panna Mária Guadalupská obklopená svätožiarou|link=Súbor:Virgen_de_Guadalupe.jpg Život indiánskych obyvateľov Mexika v predkolumbovskom období bol naplnený uctievaním obrovského panteónu bohov. Na ich počesť sa budovali rozsiahle stavby a kultové centrá, obyvateľstvo vydržiavalo početnú vrstvu kňazov, ktorí boli prostredníkmi medzi prostým ľudom a bohmi, putovalo do vzdialených posvätných miest a organizovalo náboženské slávnosti, ktorých súčasťou bývali aj ľudské obete na uzmierenie bohov. Počas conquisty a v koloniálnom období dobyvatelia obracali Indiánov na katolícku vieru. Za týmto účelom tu zo Španielska a neskôr z ďalších európskych krajín prichádzali kňazi a mnísi z rôznych rehoľných rádov - františkáni, dominikáni, augustiáni a nakoniec jezuiti - ktorí mali Indiánov vzdelať v základoch viery. Každoročne sa koná kult Panny Márie Guadalupskej, patrónky Mexika, ktorý vrcholí 12. decembra, v deň jej prvého údajného zjavenia v Mexiku. V súčasnosti je Mexiko kresťanskou krajinou - prevažujú rímski katolíci. Stretneme sa aj s komunitami iných náboženstiev ako sú protestanti, Židia. Väčšina domorodého obyvateľstva praktikuje kombináciu svojho pôvodného náboženstva s kresťanstvom. Mexiko niekoľkokrát navštívil aj zosnulý pápež Ján Pavol II.


Guatemala (štát)

Context: Geografia Väčšina krajiny je hornatá, sever je však rovinatý. Strednú časť krajiny pretínajú pohoria Cordillera de los Cuchumatanes a časť Sierra Madre del Sur. Podnebie sa mení od horúceho tropického na pobreží po miernejšie na vysočinách. Väčšina veľkých miest sa nachádza v južnej časti krajiny. Najdôležitejšie mestá sú Guatemala, Quetzaltenango a Escuintla. Neďaleko karibského pobrežia sa nachádza najväčšie jazero, Izabal. V Guatemale je veľa sopiek; napríklad Tajumulco () je najvyšším vrchom v Strednej Amerike. Okrem sopečnej aktivity je krajina vystavená aj častým zemetraseniam. Nachádzajú sa v nej aj viaceré jazerá sopečného pôvodu: napríklad svetoznámy Atitlán alebo Amatitlán so sírnatými termálnymi prameňmi.


Hispanoamerika

Context: Hispanoamerické štáty Štát Populácia Rozloha (km²) Hlavné mesto HDP (biliónov USD) HDP (na obyv.)(USD) Argentína 40 677 348 2 791 810 Buenos Aires 245,6 6 038 Bolívia 9 247 816 1 098 581 Sucre 12,8 1 385 Čile 16 454 143 756 950 Santiago 160,8 9 773 Dominikánska republika 9 507 133 48 730 Santo Domingo 35,49 3 734 Ekvádor 13 927 650 283 520 Quito 44,5 3 195 Guatemala 13 002 206 108 890 Guatemala 31,35 2 411 Honduras 7 639 327 112 492 Tegucigalpa 10,06 1 317 Kolumbia 45 013 674 1 141 748 Bogota 171,7 3 814 Kostarika 4 195 914 51 100 San José 22,84 5 443 Kuba 11 423 952 110 860 Havana 45,1 3 948 Mexiko 109 955 400 1 972 550 Mexiko 886,4 8 061 Nikaragua 5 785 846 129 494 Managua 5,675 981 Panama 3 292 693 78 200 Panama 19,28 5 855 Paraguaj 6 831 306 406 750 Asunción 9,34 1 367 Peru 29 180 899 1 285 216 Lima 101,5 3 478 Portoriko 3 958 128 9 104 San Juan 77,4 19 555 Salvádor 7 066 403 20 041 San Salvador 20,23 2 863 Uruguaj 3 477 778 176 220 Montevideo 21,17 6 087 Venezuela 26 414 815 916 445 Caracas 226,9 8 590 Hispanoamerika 367 050 000 12 004 512 2 148,15 5 852


Guanajuato (mesto)

Context: Introduction  Guanajuato je mesto v centrálnom Mexiku a hlavným mestom rovnomenného štátu. Nachádza sa v úzkom údolí, ktoré sa v uliciach mesta zužuje a kľukatí. Mnohé z dopravných tepien mesta sú vedené čiastočne alebo úplne pod zemou. Historické centrum mesta je od roku 1988 vďaka zachovanému komplexu koloniálnych domov, kostolov a iných stavieb, postavených z ružového alebo zeleného pieskovca, zaradené medzi lokality svetového dedičstva. V meste a okolí sa nachádzali bohaté náleziska striebra a tamojšie bane produkovali v období vrcholu až 2/3 svetovej ťažby. Mesto je známe Múzeom múmií, ktoré obsahuje mumifikované telá, nájdené na mestskom cintoríne v 19. a 20. storočí, ako aj Festivalom Internacional Cervantino.


Yucatán (štát)

Context: Introduction  Yucatán je mexický spolkový štát, ktorý zaberá severozápadnú časť rovnomenného polostrova. Na západe a juhozápade hraničí s Campeche, na severe s Mexickým zálivom a na juhu a východe s Quintana Roo. Jeho rozloha je 39 524 km², má približne 2 milióny obyvateľov a je rozdelený na 106 častí. Hlavným mestom je Mérida. V tomto štáte sa nachádzajú niektoré z predchádzajúcich významných mayských miest ako sú napríklad Chichen Itzá alebo Uxmal. Z týchto miest však už ostali len ruiny.


Libertador General Bernardo O'Higgins

Context: Administratívne delenie regiónu Región sa ďalej delí na 3 provincie a 33 komún. Provincia Komúna Cachapoal 1 Codegua 2 Coínco 3 Coltauco 4 Doñihue 5 Graneros 6 Las Cabras 7 Machalí 8 Malloa 9 Mostazal 10 Olivar 11 Peumo 12 Pichidegua 13 Quinta de Tilcoco 14 Rancagua 15 Rengo 16 Requínoa 17 San Vicente de Tagua Cardenal Caro 18 La Estrella 19 Litueche 20 Marchihue 21 Navidad 22 Paredones 23 Pichilemu Colchagua 24 Chépica 25 Chimbarongo 26 Lolol 27 Nancagua 28 Palmilla 29 Peralillo 30 Placilla 31 Pumanque 32 San Fernando 33 Santa Cruz 250px


Guatapé

Context: História Pred tým než prišli do tejto oblasti pyrenejskí dobyvatelia v 16. storočí, toto územie bolo obývané pôvodnými etnickými skupinami, z ktorých boli niektoré riadené indiánskym náčelníkom menom „Guatapé“. Na jeho počesť bolo mesto pomenované po ňom. Názov „Guatapé“ pochádza z Kečuánčiny a znamená „kamene a voda“. V minulosti bolo mesto taktiež nazývané „La Ceja de Guatapé“.


Quintana Roo

Context: Prírodné podmienky Väčšina Yucatánského polostrova je tvorená veľkou vápencovou krasovou tabuľou. Vápencové pôdy sú pórovité a umožňujú zrážkovej vode filtrovať do hlbších vrstiev pôdy. Pod povrchom sa vytvárajú ohromné podzemné zásobárne vody - tzv. akvifery. Vyskytujú sa tu cenotes - prírodné studne veľkých rozmerov. Pobrežie štátu lemuje druhý najväčší koralový útes na zemeguli - Mezoamerický koralový útes. Panuje tu tropické podnebie so striedaním medzi obdobím sucha (február - máj) a obdobím dažďov (jún - október).


Concepción (provincia, Čile)

Context: Administratívne rozdelenie  Concepción Talcahuano Penco San Pedro de la Paz Lota Coronel Hualpén Hualqui Chiguayante Tomé Santa Juana Florida


Michoacán

Context: Introduction  Michoacán de Ocampo je jeden z tridsaťjeden štátov Mexika. Zaberá plochu 58 599 km². Hraničí s mexickými štátmi Colima a Jalisco na západe, Guanajuato a Querétaro na severe, Mexiko na východe, Guerrero na juhovýchode a s Tichým oceánom na juhu. V roku 2012 v štáte Michoacán žilo 4 412 767 obyvateľov. Hlavným mestom je Morelia. Názov štátu pochádza z jazyka nahuatl, kde michhuah znamená "rybár" a cān znamená miesto . Odkazuje k tradícii rybolovu na jazere Pátzcuaro. Priezvisko "de Ocampo" pripomína niekdajšieho politika Melchora Ocampa. Pôvodnými obyvateľmi boli Purepečovia, časť z nich doteraz hovorí vlastným jazykom. Domorodé Taraskánske kráľovstvo si dokázalo udržať nezávislosť od Aztéckej ríše, pamiatkou na toto obdobie sú pyramídy v Tzintzuntzan. V roku 1530 oblasť dobyli Španieli, v roku 1540 bol založený v Patzcuaro kňazský seminár ako prvá vysoká škola na americkom kontinente, jeho nástupcom je od roku 1917 Universidad Michoacana de San Nicolás de Hidalgo. Michoacán bol jedným z centier vojny za nezávislosť, pochádzal odtiaľto cisár Agustín de Iturbide. Prudké boje tu prebiehali za mexickej revolúcie, kedy región ovládal Francisco Madero. Ako guvernér Michoacán začal svoju politickú kariéru aj prezident Lázaro Cárdenas del Río, na ktorého počesť bolo v roku 1970 významné prístavné mesto Los Llanitos premenované na Lázaro Cárdenas. Územím štátu prechádza horské pásmo Sierra Madre del Sur, v tunajších lesoch prezimuje danaus sťahovavý. Vulkanická činnosť je doposiaľ živá, o čom svedčí vznik sopky Paricutín v roku 1943. Najdôležitejšími riekami sú Lerma a Balsas, ktoré vďaka svojej prudkosti a vysokému prietoku slúžia na výrobu elektrickej energie. Poľnohospodárstvo Michoacánu je závislé od sezónneho zavlažovania, pestuje sa kukurica, cirok, avokádo a cukrová trstina, rozvinutá je aj živočíšna výroba. Ťaží sa železo a zinok. Dôležitým zdrojom príjmov je turistika: mesto Morelia bolo pre svojráznu architektúru zaradené na Zoznam svetového dedičstva, množstvo návštevníkov lákajú tradičné búrlivé oslavy 2. novembra ( Día de Muertos ).


Tamaulipas

Context: Ekonomika Tamaulipas sa podieľa na HDP Mexika 3,3 percentami. Základom ekonomiky je pestovanie kukurice, paradajok a citrusových plodov, rozšírené je aj pastierstvo dobytka a rybolov. Pobrežie na juhu okolo miest Tampico a Altamira je mexickým strediskom ťažby a spracovania ropy. Rozvíja sa aj turistika, vyhľadávané sú najmä pláže okolo mesta La Pesca. Vzhľadom k blízkosti americkej hranice je v Tamaulipas mnoho montovní vlastnených zahraničným kapitálom, zvaných maquiladoras. V hlavnom meste sídli vysoká škola Universidad Autónoma de Tamaulipas.


Chiquimula (sopka)

Context: Introduction  Chiquimula je vulkanické pole, nachádzajúce sa vo juhovýchodnej časti Guatemaly neďaleko rovnomenného rovnomenného mesta. Pole je tvorené niekoľkými troskovými kužeľmi bazaltového zloženia. Vulkanické pole leží na staršom kriedovom granitovom plutóne. Jeho vývoj sa začal v pleistocéne výlevmi bazaltových láv pozdĺž severojužného zlomového systému. Najmladšie lávové prúdy nemajú viac ako 1 000 rokov.


Nejapa-Miraflores

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - vulkanické pole Nejapa-Miraflores na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Nikaraguy Kategória:Troskové kužele Kategória:Maary


Zoznam sopiek Mexika a Strednej Ameriky

Context: Introduction Guatemala Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Acatenango stratovulkán 3 976 1972 Agua stratovulkán 3 760 ??? Almolonga stratovulkán 3 197 1818 Atitlán stratovulkán 3 535 1853 Fuego stratovulkán 3 763 2009 Chingo stratovulkán 1 775 ??? Ipala stratovulkán 1 650 ??? Ixtepeque lávové dómy 1 292 ??? Jumaytepeque stratovulkán 1 815 ??? Moyuta stratovulkán 1 662 ??? Pacaya komplexný vulkán 2 552 2009 Santa María stratovulkán 3 772 2008 Santo Tomás stratovulkán 3 542 pleistocén Suchitán stratovulkán 2 042 ??? Tahual stratovulkán 1 716 ??? Tajumulco stratovulkán 4 220 ??? Tecuamburro stratovulkán 1 845 960 pred Kr. Tolimán stratovulkán 3 158 ??? vulkanické pole Cerro Santiago troskové kužele 1 192 ??? vulkanické pole Cuilapa-Barbarena troskové kužele 1 454 ??? vulkanické pole Flores stratovulkány > 1 600 ??? vulkanické pole Chiquimula troskové kužele 1 192 ??? vulkanické pole Quezaltpeque ??? 1 200 ???


Huambo (sopka)

Context: Zoznam vulkanických foriem poľa Huambo  Troskové kužele Cerro Keyocc Cerro Marbas Grande Chico Marbas Marbas


Huanquihue

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu – vulkanické pole Huanquihue na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Argentíny Kategória:Sopky Čile Kategória:Troskové kužele Kategória:Vrchy v Argentíne Kategória:Vrchy v Čile Kategória:Vrchy v Andách Kategória:Dvojtisícovky


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Je to historická časť Bratislavy medzi historickými mestskými hradbami s obrannými vežami, cvingrami a baštami a medzi štyrmi bývalými mestskými bránami, ktorými boli Michalská brána, Laurinská brána, Rybárska brána a Vydrická brána. Dnes tvorí časť mestskej časti Staré Mesto a je to turisticky najnavštevovanejšia časť mesta, obsahujúca početné kultúrne a historické pamiatky. Jeho rozloha je iba okolo 0,2 km². Dodnes sa zachoval pôvodný pôdorys, ulice a námestia v takmer pôvodnej podobe. Sídlili tu významné inštitúcie, bývala uhorská šľachta, boli tu korunovaní králi a istý čas tu zasadal Uhorský snem.


Bratislava

Context: Kultúra Bratislava je kultúrne centrum Slovenska, pričom tu má sídlo niekoľko múzeí, galérií, divadiel, vedeckých a vzdelávacích inštitúcií. Bola tu založená prvá univerzita na území Slovenska, Universitas Istropolitana. Mesto samotné je jednou z najvýznamnejších slovenských turistických destinácií. Centrálna časť Starého Mesta je pamiatkovou zónou, historické jadro spolu s Bratislavským hradom a Podhradím je pamiatkovou rezerváciou. Divadlá Súbor:Divadloarena.jpg|náhľad|Divadlo Aréna v Petržalke V Bratislave má sídlo Slovenské národné divadlo, ktoré do roku 2007 sídli v niekoľkých budovách, osobitne opera a balet. Pod jeho pôsobnosť patrí aj Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava a Malá scéna SND – činohra. Od apríla 2007 sídli v novostavbe pri Dunaji v blízkosti novej modernej mestskej štvrte Eurovea. Sídli tu aj rada menších a alternatívnych divadiel, napríklad: A4 – nultý priestor, Bratislavské bábkové divadlo, Bratislavské divadlo tanca, Divadlo a.ha., Divadlo Astorka Korzo ’90, Divadlo Aréna, Divadlo F7, Divadlo Ívery – študentské divadlo, zaniknuté Divadlo Kaplnka, Divadlo Ludus, GUnaGU, Divadlo Nová scéna, Radošinské naivné divadlo, Štúdio L&S, Tanečné divadlo Bralen, Teátro Wustenrot a West. Bratyslawa Teatr Narodowy.jpg|Slovenské národné divadlo – opera BratislavaSND.jpg|Nová budova SND Bratislava Nová scéna.jpg|Nová scéna Radošinské naivné divadlo.jpg|Radošinské naivné divadlo Múzeá a galérie Kunsthalle Bratislava Bratislava je sídlom Slovenského národného múzea, ktoré sa nachádza na Vajanského nábreží v blízkosti osobného prístavu. Na históriu Bratislavy je zamerané Mestské múzeum v Bratislave, založené v 1868. Pri hlavnej železničnej stanici medzi ulicami Štefánikova, Pražská a Šancová je Múzeum dopravy . Zaujímavosťou je Múzeum hodín v Dome u dobrého pastiera na Židovskej ulici oproti Katedrále svätého Martina (Bratislava), Múzeum zbraní v Michalskej bráne a Farmaceutické múzeum hneď vedľa na Michalskej ulici. Na lodi Kriváň na petržalskej strane je expozícia Lodného múzea v blízkosti reštaurácie Au Café . Medzi ďalšie múzeá patrí Múzeum Janka Jesenského a Múzeum Milana Dobeša . Pre židovskú komunitu sú mimoriadne dôležité Múzeum židovskej kultúry na Židovskej ulici, Mauzóleum Chatama Sófera a Židovské komunitné múzeum , ktorého sídlom je jediná synagóga v Bratislave na Heydukovej ulici. V mestskej časti Čunovo na dunajskej hrádzi v bezprostrednej blízkosti štátnej hranice s Rakúskom a Maďarskom je nové múzeum moderného umenia Danubiana. Medzi ďalšie múzeá patrí Slovenské národné múzeum, Mestské múzeum, Múzeum dopravy, Letecké múzeum Bratislava, Múzeum hodín, Múzeum zbraní, Farmaceutické múzeum, Lodné múzeum, Janka Jesenského, Milana Dobeša, Múzeum židovskej kultúry, Chatama Sófera, Múzeum moderného umenia, Archeologické múzeum, Múzeum umeleckých remesiel, Slovenské plynárenské múzeum, Vinárske múzeum, Krajanské múzeum Matice slovenskej, Múzeum kultúry karpatských Nemcov a Múzeum kultúry Maďarov na Slovensku. Sídli tu niekoľko galérií, medzi najznámejšie patrí Slovenská národná galéria, Galéria Mesta Bratislavy, Galéria Nedbalka, Ardan Galéria, Galéria Art Café Soirée, Galéria Komart a Z Galéria. Bratislava, Vajnorské nábrežie, památník vzniku ČSR před budovou SNM.jpg|Slovenské národné múzeum Slovenská národná galéria05.jpg|Slovenská národná galéria Danubiana02.jpg|Danubiana Meulensteen Art Museum Žigraiova kúria 1.jpg|Múzeum židovskej kultúry Veda Slovenská akadémia vied Bratislava je jednou z mála európskych metropol, ktorá nemá astronomické observatórium ani planetárium. Jediným zariadením, ktoré slúži potrebám astronómov amatérov z Bratislavy a okolia je astronomický úsek PKO, kde sa konajú astronomické prednášky a pozorovania nočnej oblohy. Najbližšie astronomické observatórium pri Bratislave sa nachádza v Modre ( od Bratislavy) a planetárium až v Hlohovci ( od Bratislavy). Napriek tomu sa ale dá Bratislava považovať za vedecké centrum Slovenska – je totiž sídlom Slovenskej akadémie vied, Univerzity Komenského či niekoľkých vedecky orientovaných knižníc. Hudba Každoročne sa tu konajú Bratislavské hudobné slávnosti, festival vážnej hudby hudobný festival Wilsonic, Bratislavské jazzové dni, čo je medzinárodný džezový festival s tradične kvalitným obsadením. V Bratislave je sídlo Slovenskej filharmónie. Kiná Nákupné stredisko Polus City Center Najnavštevovanejšie sú premiérové kiná s viacerými kinosálami vo veľkých nákupných centrách, multikiná Cinema City v Polus City Center na Vajnorskej ulici, v obchodnom dome Aupark na Einsteinovej ulici a v nákupnom bulvári Eurovea Galleria. V nákupnom centre Avion Shopping Park bolo k dispozícii jediné 3D kino na Slovensku, Orange Imax. Medzi ďalšie známe kiná patria kiná Tatra, Kino Lumière (bývalý FK Charlie centrum), FK Mladosť, Kino Cafe a iné. Bývalé známe kino Hviezda bolo zbúrané, v novom objekte však má byť opäť aj priestor na kino. Medzi ďalšie známe kiná patria Mladosť, Tatra, Istota, Zora a Istropolis. Zábava Bratislava je známa aj ako mesto s pulzujúcim nočným životom. Veľké množstvo barov a nočných klubov sa nachádza predovšetkým v historickom centre a okolí, hlavne na Obchodnej ulici, Námestí SNP, ako aj v okolí Ventúrskej a Michalskej ulice. Možnosti nočnej zábavy poskytuje aj Mlynská dolina a jej okolie, niekoľko známych klubov sa nachádza priamo na akademickej pôde v priestoroch študentských domovov a internátov. Medzi študentmi sú populárne napríklad pravidelné „oldies“ diskotéky, ktoré sa konajú každý mesiac v jednom z vysokoškolských klubov, ako aj každoročné vonkajšie akcie v Mlynskej doline. Pravidelné podujatia Tanečná skupina Shigou Bou-No-Te z Japonska Z kultúrnych podujatí sú známe Bratislavské hudobné slávnosti v Redute, ktoré každoročne usporadúva Slovenská filharmónia a tiež aj Bratislavský filmový festival. V posledných rokoch sa stali tradíciou Bratislavské korunovačné slávnosti, ktoré sa snažia verne napodobniť dôležité historické okamihy so všetkým, čo k tomu patrí a vyzdvihnúť tak význam Bratislavy ako korunovačného mesta. Najmasovejšie podujatie sú však Bratislavské silvestrovské oslavy, počas ktorých sa Bratislava premení na centrum zábavy a pulzujúceho života, pričom toto podujatie do Bratislavy láka stále väčšie masy ľudí z okolitých i vzdialených krajín. Raz ročne sa organizujú aj dni otvorených dverí s názvom Bratislava pre všetkých. Od roku 2008 sa tu koná festival Bratislavský majáles. Medzi známe podujatia patrí aj pivný festival Junifest. Raz za rok sa koná podujatie Noc múzeí a galérií, kedy je možné navštíviť bratislavské múzeá a galérie až do neskorej noci. Kulinárske špeciality Bratislavské rožky Medzi najznámejšie kulinárske špeciality patria bratislavské rožky a bratislavský rezeň. Historické centrum Bratislavy je bohaté na stravovacie zariadenia, ktoré ponúkajú špeciality nielen slovenskej, ale aj svetovej kuchyne. V letnej sezóne má veľa reštaurácií a kaviarní aj exteriérové sedenia priamo na ulici. Cestovný ruch V posledných rokoch, predovšetkým po vstupe Slovenska do Európskej únie v roku 2004, čelí Bratislava každoročne rastúcemu počtu zahraničných turistov. Podľa údajov ŠÚ SR bolo v Bratislave v roku 2019 historicky najviac návštevníkov, pričom vyše 2/3 ich bolo zo zahraničia a necelá 1/3 zo Slovenska. Bratislava mala ako jediný slovenský región viac zahraničných návštevníkov ako domácich, zároveň takmer polovica všetkých zahraničných návštevníkov na Slovensku bola v Bratislave. TOP 15 krajín za rok 2019 (Zdroj ŠÚ SR) 1 Česko 2 Nemecko 3 Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného ĺrska 4 Rakúsko 5 Poľsko 6 Čínska ľudová republika 7 Taliansko 8 Spojené štáty americké 9 Ukrajina 10 Rusko 11 Francúzsko 12 Maďarsko 13 Španielsko 14 Švajčiarsko 15 Rumunsko Zdroj: ŠÚ SR via BTB 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Zahraniční návštevníci 500 712 401 256 441 647 521 464 558 153 647 760 712 900 722 292 831 151 871 316 884 646 967 851 3,76% -19,86% 10,07% 18,07% 7,04% 16,05% 10,06% 27,37% 15,07% 4,83% 1,53% 9,41% Domáci návštevníci 259 101 248 468 232 983 254 125 265 259 299 970 131 624 342 536 395 234 419 692 405 410 428 045 2,56% -4,10% -6,23% 9,07% 4,38% 13,09% -56,12% 23,46% 15,38% 6,19% -3,40% 5,58% Celkový počet návštevníkov 759 813 649 724 674 630 775 589 823 412 947 730 844 524 1 064 828 1 226 385 1 291 008 1 290 056 1 395 896 3,35% -14,49% 3,83% 14,97% 6,17% 15,10% -10,90% 26,09% 15,17% 5,27% -0,07% 8,20% Počas roka 2019 navštívilo Bratislavu spolu 1 395 896 návštevníkov, ktorí uskutočnili 2 850 755 prenocovaní, čo je v priemere 2,04 noci na návštevníka. V rámci domáceho cestovného ruchu navštívilo Bratislavu spolu 428 045 návštevníkov, ktorí uskutočnili 1 105 404 prenocovaní, čo je v priemere 2,58 noci na návštevníka. Zo zahraničných návštevníkov navštívilo Bratislavu spolu 967 851 návštevníkov s celkovým počtom 1 745 351 prenocovaní, čo je v priemere 1,80 noci na návštevníka. Návštevnosť Bratislavy v roku 2020 dramaticky klesla vzhľadom na pandémiu koronavírusu COVID-19. Keďže vláda SR zavrela hranice SR 15. marca 2020, príjazdy na Slovensko sa takmer zastavili. Kým začiatok roka 2020 mal nábeh prekonať rekord v roku 2019 a návštevnosť v inak najslabšom mesiaci január bola takmer o 23 % vyššia, od marca návštevnosť klesla od 98,64 % v marci až po augustových 64,05 %. Koncom roka návštevnosť ešte viac klesla kvôli pokračujúcim reštrikciám vlády, ktorých úlohou bolo zabránenie šíreniu ochorenia COVID-19. Na podporu turizmu pôsobia v Bratislave dve organizácie cestovného ruchu, Bratislava Tourist Board a Bratislava Region Tourism, pričom existuje propagácia aj na národnej úrovni (do roku 2016 SACR, teraz MDV SR - Sekcia cestovného ruchu), ktorá logicky zahŕňa aj Bratislavu. Na Klobučníckej ulici 2 sídli Turistické informačné centrum BTB, ktoré má v správe Bratislava Tourist Board. Jeho úlohou je poskytovanie informácií pre všetkých domácich i zahraničných návštevníkov, ale aj obyvateľom mesta. Okrem informačnej činnosti poskytuje prehliadky mesta pomocou siete sprievodcov CR až v 15 jazykoch, predaj destinačnej zľavovej karty Bratislava CARD City & Region, možnosť rezervácie ubytovania, ako aj predaj lístkov, resp. rezervácie rôznych atrakcií, služieb a produktov súvisiacich s cestovným ruchom. Počas sezóny, resp. počas konania rôznych podujatí, BTB zabezpečuje otvorenie sezónnych Info pointov zvyčajne na hlavnej železničnej stanici Bratislava hl.st., na autobusovej stanici Nivy, na letisku M. R. Štefánika, na štadióne Ondreja Nepelu, ale aj v centre mesta napr. na Hviezdoslavovom námestí, či na nábreží Dunaja. Existujú aj zmluvné informačné centrá a to v Osobnom prístave Bratislava a na pontóne HUMA 6, kde pristáva loď Twin City Liner s pravidelným spojením do/z Viedne. Ešte pred príchodom do Bratislavy si návštevníci môžu prečítať informácie o meste, vytvoriť si vlastný itinerár na základe svojich preferencií, pozrieť ponuku podujatí či rôzne video blogy a novinky na stránke www.visitbratislava.com. Ide o oficiálnu stránku Bratislavy pre návštevníkov, ktorá je dostupná v troch jazykoch (slovenčine, angličtine a nemčine), je pravidelne aktualizovaná a ponúka priame prepojenie na poskytovateľov produktov a služieb v Bratislave. Okrem klasických peších prehliadok, medzi ktorými sú obľúbené vlastivedné prehliadky s názvom Turistom vo vlastnom meste a rôzne tematické prehliadky, turisti môžu využiť prehliadkové vozidlá "vláčiky" Prešporáčik, Golden Express a vláčik Blaváčik. Obľúbené sú aj vyhliadkové plavby na Dunaji, od Devína až po Danubianu, prípadne rýchločlnmi na objednanie, ale aj prehliadky bežecké, na segwayoch, bicykloch a historických vozidlách.. Bratislava-vlacik.JPG|Prešporáčik Bratislava Silvester 2006.jpg|Hlavné námestie počas Silvestrovských osláv v roku 2006 Bratislava bronze sculpture 2014.jpg|„Čumil“ na Panskej ulici Sedlarska schoenernaci.jpg|Socha Schöne Náciho na Sedlárskej ulici pri Kaffe Mayer Médiá Ako hlavné mesto Slovenska je Bratislava sídlom množstva slovenských médií. Významné televízie so sídlom v meste sú verejnoprávna Slovenská televízia, súkromné televízie TV Markíza a TV JOJ, súkromná spravodajská televízia TA3 či viaceré regionálne televízne stanice. Verejnoprávny Slovenský rozhlas má taktiež sídlo v Bratislave, spolu s viacerými súkromnými rádiami ako Rádio Expres, Fun rádio či Europa 2. Najdôležitejšie slovenské noviny ako SME, Pravda, Nový Čas, Plus JEDEN DEŇ či Hospodárske noviny takisto ako dve spravodajské agentúry Tlačová agentúra Slovenskej republiky (TASR) a Slovenská informačná tlačová agentúra (SITA) taktiež sídlia v Bratislave.


Hainburg an der Donau

Context: Geografia Mesto sa nachádza v spádovej oblasti hlavného mesta Slovenska, Bratislavy, tiež leží pri rieke Dunaj, pričom centrum mesta je od Bratislavského hradu vzdušnou čiarou vzdialené asi západným smerom, od Devínskeho hradu len juhozápadne. 45,87% rozlohy mesta je zalesnených, 54,13% je využívaných na poľnohospodárske účely.


Zoznam architektonických článkov/V

Context: vn Vnútorné mesto (Bratislava)


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Introduction Bratislavské Hlavné námestie Michalská Laurinská Mapa vnútorného mesta (Innere Stadt) z roku 1905 Bratislava v 15. storočí Bratislava v 17. storočí Bratislava v 18. storočí Vnútorné mesto je časť Bratislavy vo vnútri bývalých mestských hradieb, t. j. pôvodné vlastné mesto Bratislava.


Bratislava

Context: Hospodárstvo a ekonomika Bratislavská burza cenných papierov Bratislavský región (Bratislavský kraj) je najbohatší slovenský región a v rámci nových krajín Európskej únie je na prvom mieste (druhá je Praha) v poradí podľa HDP na obyvateľa vyjadrený v parite kúpnej sily (PPS), kde dosahuje 186 % priemeru Európskej únie – 51 200 € na obyvateľa (v roku 2014), čo je 6. miesto zo všetkých regiónov Európskej únie. Je tu pomerne nízka nezamestnanosť (3,7 % v júli 2017) a veľa obyvateľov z iných regiónov Slovenska sem cestuje za prácou. Priemerná mzda v Bratislavskom kraji bola v prvom až štvrtom kvartáli roku 2012 vo výške 1220 €. Dôležité firmy Jednou z najdôležitejších firiem v Bratislave je automobilka Volkswagen, nachádzajúca sa na okraji mesta severovýchodne od Devínskej Novej Vsi. Veľký rozmach zažila Bratislava najmä na začiatku 21. storočia, keď si tu otvorili svoje prevádzky viaceré medzinárodné korporácie, ako Accenture, AT&T, Dell, Hewlett-Packard, IBM, Lenovo či SAP. Medzi významné domáce či zahraničné podniky sídliace v meste patria Doprastav, ESET, Henkel Slovensko, Kraft Foods Slovakia, Orange Slovensko, Slovak Telekom, Slovenská sporiteľňa, Slovenský plynárenský priemysel, Slovnaft, Tatra banka, Tesco Slovakia, O2 Slovakia, Whirlpool Slovakia či Železnice Slovenskej republiky. Najznámejšie biznis centrá sa umiestňujú v lokalite Mlynské Nivy a v okolí v mestskej časti Ružinov, napríklad Bratislava Business Center IV, Apollo Business Center I a II, ktoré sa nachádzajú v mestskej časti Ružinov. Menšie biznis centrá sa nachádzajú aj v Novom Meste alebo v okolí Patrónky. Sídli tu Burza cenných papierov v Bratislave a Komoditná burza Bratislava. NBS euro final 01.jpg|Národná banka Slovenska Geothermal anywhere headquarter.jpg|Westend Tower Digital Park 2.jpg|Aupark Bratislava12Slovakia5.JPG|River Park Bratislava, Eurovea, Danube promenade.JPG|Nábrežie pri obchodnom centre Eurovea


Mestské časti Bratislavy

Context: Pozri aj  Zoznam námestí v Bratislave Zoznam ulíc v Bratislave Historické administratívne členenie Bratislavy


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Názov Označenie "vnútorné mesto" sa používalo aj ako oficiálne administratívne označenie, a to (prinajmenšom) v 18. storočí a až do roku 1848. V roku 1848 bolo totiž k Bratislave administratívne pripojené Podhradie a pri tejto príležitosti bolo okrem iného jedno predmestie premenované na Nové Mesto a Vnútorné mesto (nem. Innere Stadt ) premenované na Staré mesto (nem. Altstadt ; 1921 - 1930 nazývané I. okres Staré mesto , 1930 - 1949 I. okres ). Dnes pojem Staré mesto zahŕňa výrazne širšie územie než len vnútorné mesto.


Pribinova ulica (Bratislava)

Context: Významné budovy Nachádza sa tu jedna z najvyšších budov v Bratislave – Tower 115 (niekdajšie Pressburgcentrum , predtým Presscentrum ) a pripravuje sa tu výstavba dvojice budov komplexu Panorama City, ktoré sa po dokončení stanú prvými mrakodrapmi na Slovensku s výškou 177,5 m. Na Pribinovej 17 sa nachádza nová budova Slovenského národného divadla.


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Charakteristika Je to historická časť Bratislavy medzi historickými mestskými hradbami s obrannými vežami, cvingrami a baštami a medzi štyrmi bývalými mestskými bránami, ktorými boli Michalská brána, Laurinská brána, Rybárska brána a Vydrická brána. Dnes tvorí časť mestskej časti Staré Mesto a je to turisticky najnavštevovanejšia časť mesta, obsahujúca početné kultúrne a historické pamiatky. Jeho rozloha je iba okolo 0,2 km². Dodnes sa zachoval pôvodný pôdorys, ulice a námestia v takmer pôvodnej podobe. Sídlili tu významné inštitúcie, bývala uhorská šľachta, boli tu korunovaní králi a istý čas tu zasadal Uhorský snem.


Mesto Márie Terézie

Context: Pozri aj  Historické administratívne členenie Bratislavy


Historické administratívne členenie Bratislavy

Context: 1848{{--}}1930 Obvody/okresy v roku 1848 V rokoch 1848 až 1930 sa Bratislava skladala z 5 mestských obvodov/okresov (v rokoch 18791919 boli úradné názvy nemecké, v rokoch 18901919 aj maďarské; od roku 1919 boli úradné názvy slovenské a čiastočne aj nemecké a maďarské): Staré mesto ( Altstadt/Óváros , I) – dnes časť Starého Mesta vo vnútri bývalých hradieb Ferdinandovo mesto ( Ferdinandstadt/Nándorváros , II), od roku 1920 Vinohrady – dnes časť Starého Mesta severne od bývalých hradieb a severne od hradu Mesto Františka Jozefa ( Franz Josephstadt/Ferencz-József-város , III), od roku 1920 Dunajská štvrť – dunajské nábrežie južne od Hviezdoslavovho námestia (teda od bývalých hradieb) a územie východne od bývalých hradieb Mesto Márie Terézie/Terezino mesto ( Theresienstadt/Terézváros , IV), od roku 1920 Podzámok – Podhradie a Vydrica Nové mesto ( Neustadt/Ujváros , V; od roku 1920 Blumenthal/Virágvölgy ) – dnes najmä severovýchodná časť Starého Mesta


Radnica

Context: Introduction Súbor:Bratislava-old town hall.jpg|thumb|Stará radnica v Bratislave Radnica je verejná budova, väčšinou na námestí v centre mesta, v ktorom sa nachádza sídlo správy obce. Radnice vznikali už v staroveku, v Európe nastal ich veľký rozmach po 12. storočí. Spočiatku mali súdnu a obchodnú funkciu (boli tu aj tržnice), neskôr mali stavby predovšetkým reprezentačnú funkciu. Mnohé dôležité vládne stavby a mnoho mestských radníc je známych vďaka ich výraznej architektúre.


Hradčanská radnice

Context: Pozri aj  Staromestská radnica Novomestská radnica Malostranská beseda


Jakubov dom

Context: Externé odkazy  Starú radnicu postavil asi richtár Jakub II. Kategória:Budovy v Bratislave


Bratislava/nahlas

Context: Spor o dedičstvo Po Nežnej revolúcii získala Bratislava/nahlas uznanie, ba bola až mýtizovaná, jej autori uznávaní a oceňovaní avšak niektorí z nich pociťovali zároveň stratu záujmu o obsah a posolstvo. M. Huba túto situáciu nazval „sporom o dedičstvo“. Pozri nasledovné polemiky: Martin M. Šimečka: Bratislava bola mestom, v ktorom sa nedalo dýchať, 29. septembra 2017 Ján Budaj: Ku Šimečkovej gratulácii aktivistom Bratislavy/nahlas, 13. novembra 2017 Juraj Flamik: O ochranároch bez ochranárov – spor Martina M. Šimečku a Jána Budaja o Bratislavu/nahlas, 11. januára 2018 Peter Tatár: Ján Budaj a Milan Kňažko tým pomáhali otvoriť cestu k morálnemu dnu, s ktorým zápasíme dodnes.


Mestské zastupiteľstvo hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy

Context: Pozri aj  Zoznam poslancov mestského zastupiteľstva Bratislavy


Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1998

Context: Výsledky  Zvolení primátori a starostovia Mestské zastupiteľstvo v Bratislave po voľbách 1998 816 mandátov – nezávislí kandidáti 602 mandátov – Hnutie za demokratické Slovensko 401 mandátov – Strana demokratickej ľavice 224 mandátov – Strana maďarskej koalície 220 mandátov – Kresťanskodemokratické hnutie 114 mandátov – Slovenská národná strana


Stará radnica (Bratislava)

Context: Dejiny výstavby  Využitie Budova sa používala ako mestská radnica od 15. storočia do neskorého 19. storočia. V tom období slúžila aj iným účelom, napríklad ako väzenie, mincovňa, miesto konania obchodov a osláv. Používala sa ako depozitár zbrojnice a mestský archív. Momentálne sa v budove nachádza Mestské múzeum s expozíciou o histórii Bratislavy. Medzi vystavované exponáty patria nástroje na mučenie, staromestské žaláre, historické zbrane, brnenia, maľby a miniatúry. Jednou z atrakcií je aj delová guľa vstavaná do steny veže, ktorú vystrelili Napoleonovi vojaci v 19. storočí. . Kategória:Budovy v Bratislave Kategória:Radnice na Slovensku Kategória:Staré Mesto (Bratislava)


Dejiny Bratislavy

Context: Súčasť Uhorska  Vrcholný stredovek (10.13. storočie) Udalosti Hoci sa predpokladá, že Maďari Veľkú Moravu roku 907 zničili a – hoci väčšina územia Slovenska ešte na dlhú dobu nie – Bratislava sa dostala pod ich nadvládu, ich prítomnosť na území Bratislavy nie je až do 12. storočia nijako doložená a práve naopak, pokračuje slovanské osídlenie. Správu mesta teda prenechali Slovanom. Vývoj v 10. storočí je veľmi nejasný. Osídlenie na hrade, pod ním a v Devíne pokračovalo. V 10. storočí začali stavať nový kamenný hrad (možno ako obranu proti Maďarom), no nedokončili ho. Existujú náznaky toho, že niekedy medzi rokmi 992(?) a 1002(?) bola Bratislava s okolím súčasťou Bavorska (Svätá rímska ríša), až kým roku 1002(?) Gizela, dcéra Henricha II. Bavorského toto územie nedala ako veno Štefanovi I., jej novému manželovi a prvému kráľovi, s ktorým jeden čas sídlila v Nitre. Od čias vlády Štefana I. ako uhorského kráľa (10001038) toho už vieme podstatne viac. Tradícia Bratislavy ako významného veľkomoravského mesta očividne pretrvávala. Štefan I. tu dal raziť mince s nápisom PRESLAV(V)A CIV(ITAS), čiže hrad/mesto Preslava-Bratislava (pred nedávnym objavom týchto mincí sa mylne predpokladalo, že nápis znel (B)reslava civitas). O význame hradu svedčí aj veľký počet zmienok o tom, ako sa práve bratislavský hrad stával útočiskom členov kráľovskej rodiny pri zápasoch o trón a ako odolával nemeckým útokom. Hrad bol sídlom vojenskej posádky a: cirkevnej správy: V 10. stor. tu vznikol nový kostol a pri ňom sídlo cirkevnej správy, neskôr tu sídlilo prepošstvo s kapitulou (v 13. stor. sa kostol aj s prepošstvom (r. 1204) presťahovali do mesta, roku 1221 nasledoval aj prepošt) svetskej správy: Hrad bol sídlom Bratislavského komitátu (od čias Štefana I.) a župana. Županmi boli často šľachtici očividne slovenského pôvodu (Levka 1135, Ivanka 1248, Jaroslav 1298) V 12. storočí bol Bratislavský hrad jedným z najlepšie opevnených hradov v Uhorsku a fungoval aj ako miesto turnajov a večierkov uhorských kráľov. Východne od hradu sa už definitívne formovalo jadro vznikajúceho mesta. Sídelné jadrá tvorili jednak Podhradie v užšom zmysle (Osada svätého Mikuláša) priamo pod hradom, kde v 11. storočí postavili kostol-rotundu (hneď vedľa dnešného Kostola sv. Mikuláša), a jednak susedný priestor asi po dnešné Hlavné námestie (ktorý bol umiestnený tak, že mu nehrozili stále záplavy). Roku 1002 sa spomínajú (interpolovaná zmienka) príjmy z mýta trhovej osady pod hradom, roku 1151 sa spomína miestny trh. Herrimannova kronika k roku 1042 hovorí o Bratislave ako o „veľmi zaľudnenej“. Sicílsky Arab Al Idrídí pokladal Bratislavu 12. storočia za „stredne veľké mesto“ s tesne vedľa seba budovanými domami. Výhodná poloha pri dunajskom brode a na križovatke Jantárovej a Podunajskej cesty podporovali vývoj osady, takže najneskôr od roku 1200 už môžeme definitívne hovoriť o Bratislave ako meste. Dokazuje to aj najstaršie typárium pečate komunity mešťanov, ďalej fakt, že dedina Krásna Ves (Széplak) bola roku 1288 darovaná Bratislave (čo by nešlo, ak by Bratislava nebola mestom), ako aj to, že v listinách z rokov 1279, 1280 a 1288 (teda pred rokom 1291) sa o Bratislava jasne hovorí ako o meste – dokonca roku 1288 kráľ Ladislav Kumánsky Bratislavu nazýva „mesto naše kráľovské“ ( civitas nostra regalis ). 2. decembra 1291 boli každopádne Bratislave (už predtým zvanej a považovanej za mesto) jej mestské výsady potvrdené kráľom Ondrejom III. (pozri Veľké privilégium pre Bratislavu). Udelením týchto výsad trhovej osade sa oddelilo tzv. Podhradie v užšom zmysle od zvyšku mesta a na rozdiel od mesta naďalej podliehalo hradu. Právne zjednotené s Bratislavou bolo až v roku 1848, kedy sa už tiahlo aj na juh od hradu. Veľké privilégium spomína aj „predmestia“, z čoho logicky vyplýva. že už vtedy bolo mesto dávno ohradené hradbami (hradby boli výrazne prestavané v roku 1311). Aj v Devíne možno doložiť kontinuitu osídlenia a podobne ako vo vlastnej Bratislave, aj tu v 13. storočí presunuli kostol a cirkevnú správu pod hrad do osady. V tomto období sa stali tieto hlavné politické udalosti: 1030: české knieža Břetislav I., ako účastník výpravy rímsko-nemeckého cisára Konráda II. proti Uhorsku spustošil západné Slovensko a podnikol útok na Bratislavský hrad; porazil ho uhorský kráľ 1042: Břetislav I. a vojská rímsko-nemeckého cisára Henricha III., ktorý bol v konflikte s novým uhorským kráľom Samuelom Abom, dočasne dobyli Bratislavu; Henrich podnikol ešte jeden útok roku 1043 1052: Henrich III. 2 mesiace bezúspešne obliehal statočne sa brániaci Bratislavský hrad, pričom hrad značne poškodil. Podľa údajov Viedenskej obrázkovej kroniky sa jeden z obrancov hradu v noci priblížil k nepriateľským lodiam na Dunaji a potopil ich. Následný mier medzi Henrichom a uhorským kráľom (1053) musel sprostredkovať sám pápež Lev IX., ktorý špeciálne kvôli tomu prišiel do Bratislavy. 10731074: Uhorský kráľ Šalamún, ktorý počas svojich bojov proti nitrianskym kniežatám Gejzovi a Ladislavovi sídlil v Bratislave, dal opraviť hrad, poškodený roku 1052. 1108: Rímsko-nemecký cisár Henrich V. spolu s českým kniežaťom Svatoplukom obsadili Považie a snažili sa dobyť Bratislavský hrad. O rok neskôr stroskotal ďalší útok Čechov (podniknutý ako pomsta za uhorský útok na Morave). 1146: Rakúske knieža Boris, uchádzajúce sa o uhorský trón, sa s pomocou nemeckých žoldnierov náhlym útokom zmocnil Bratislavského hradu, ale uhorský kráľ ho od nemeckých rytierov (s doplnením o výkupné) vydobyl späť 60. roky 12.stor.: Uhorský kráľ Štefan III., v boji proti domácej opozícii, býva na Bratislavskom hrade, odkiaľ ovláda jeho okolie, a dal vylepšiť jeho opevnenie 1189: účastníci tretej križiackej výpravy, na čele s rímsko-nemeckým cisárom Fridrichom I. Barbarossom, sa zhromaždili pri Bratislave, aby potom odtiahli na Balkán a do Malej Ázie 12411242: Mongolom (nesprávne Tatárom) sa nepodarilo dobyť opevnený hrad, ani mesto, no dočasne spustošili okolité osady; dôsledkom bol príchod väčšieho počtu nemeckých kolonistov do Uhorska aj Bratislavy 1271 a 12731276: Bratislavu obsadil český kráľ Přemysl Otakar II. v súvislosti s bojmi medzi Uhorskom a Českým kráľovstvom o Štajersko. V tejto súvislosti bol roku 1271 podpísaný aj (1.) bratislavský mier 12851286: Bratislavského hradu sa zmocnil uhorský šľachtic a palatín Mikuláš z Kysaku (Köszegu, Güssingu), hrad roku 1286 vypálil, ale jeho vzbura proti uhorskému kráľovi bola porazená 12871291: Bratislavu dobyl rakúsky vojvoda Albrecht I. Habsburský. Roku 1291 ho porazil Matúš Čák (vtedy bratislavský a trenčiansky župan) a na základe hainburgského mieru Bratislava opäť pripadla Uhorsku. 1291 (pozri aj vyššie): V snahe prilákať nových obyvateľov do neustálymi vojnami ťažko poškodenej (pozri napr. 12871291) Bratislavy dostala trhová osada po prosbách mešťanov od kráľa Ondreja III. tzv. Veľké privilégium (pozri Veľké privilégium pre Bratislavu). Skoršiemu potvrdeniu výsad dovtedy bránili župani z bratislavského hradu, lebo vedeli, že tak osada pod hradom vypadne spod ich kontroly a právomoci; poškodenie mesta však v kráľových očiach prevážilo. Expanzia mesta Roku 1279 bola Bratislave darovaná osada Lamač (znova odpojená 1848, znovu pripojená 1946), roku 1280 osada Sellendorf (horná Mlynská dolina; zanikla v 16. stor.), roku 1287 Vydrica (pri Slovenskej televízii), roku 1288 Krásna Ves (Széplak; osada na SV od mesta, ku ktorej však patrilo rozsiahle územie medzi Lamačom, Račou, Vajnormi a Prievozom; zanikla ešte v 13. stor.). Pozri aj Bratislava Pričlenené a odčlenené obce. Obyvateľstvo a hospodárstvo Až do 12. storočia ostalo územie Bratislavy slovenské, o čom svedčia aj názvy osád v okolí trhovej osady – Vydrica (Vydurcha), Stupava, Vysoká (Znojša), Záhorská Bystrica (Biztrich), Rača (Racha, potom Okoly), Dvorník (vo Vajnoroch), Pračany (vo Vajnoroch), Vrakuňa, Ivanka, Farná (Custolen – Kostoľany) a pod. V 12. storočí sa v trhovej osade vo viacerých vlnách usadili aj prví Maďari, ktorí tak doplnili dovtedajšie prevažne slovanské obyvateľstvo. Pri hrade si založili osadu Krásna Ves (Széplak), ktorej obyvatelia boli služobníci hradu. V Bratislave sa sústreďovali aj kupci z viacerých krajín, najmä Taliani. V 13. storočí, asi najmä po vpáde Mongolov (124142, pozri vyššie), ojedinele pravda – vzhľadom na polohu Bratislavy – už aj skôr, prišli do mesta nemeckí kolonisti, ktorých podiel potom postupne rástol, až sa nakoniec v novoveku stali väčšinovými obyvateľmi mesta pred Slovákmi. V čase keď Bratislava dostala privilégiá, hrali už významnú úlohu v meste nemeckí kupci, lákaní do sčasti vyľudneného Uhorska rozsiahlymi výsadami. Vytvorili sa dve skupiny obyvateľstva: bezprávni starousadlíci boli spravidla služobníci, kým nemeckí hostia s výsadami sa ujali správy mesta. Veľký význam pre hospodárstvo mesta malo od nepamäti vinohradníctvo (prvá zmienka 1249). Rozmáhali sa aj remeslá. V 13. storočí už vieme, že mesto malo richtára (prvý známy bol Jakub – koncom 13. stor.) a dvanásť prísažných. Mešťania tvorili spoločenstvo privilegovaného obyvateľstva ( universitas civium – 1280). Neskorý stredovek (14.15. storočie) Udalosti Bratislavský hrad v 14. storočí Plán Bratislavy v 15. storočí V 14. a 15. storočí prežíva Bratislava obdobie ďalšieho rozmachu. V rokoch 1301 až 1322, po smrti uhorského kráľa Ondreja III. bola Bratislava pripojená k Rakúsku, pretože Ondrejova vdova ju svojho času dala Habsburgovcom. Habsburgovci Bratislavu vrátili Uhorsku v roku 1322, ale čoskoro ju znova obsadili a až roku 1338 sa mesto definitívne opäť stalo súčasťou Uhorska. Od roku 1364 viedol pisár Siegfried mestskú knihu. Roku 1385 Žigmund Luxemburský obsadil hrad a celú stolicu a o rok neskôr dal mesto, hrad, Bratislavskú a Nitriansku stolicu do zálohu svojim bratrancom, moravským markgrófom Prokopovi a Joštovi. Hrad od nich znovu dobyl Stibor zo Stiboríc, ktorého za odmenu urobili županom v rokoch 13891402. Roku 1405 sa stala Bratislava slobodným kráľovským mestom (pozri kapitolu Privilégiá). Ďalšími spojencami Žigmunda (najmä v boji proti českým husitom) bola šľachtická rodina Rozgoňovcov (páni z Rozhanoviec), ktorí sa stali županmi v roku 1421. Mesto malo značné príjmy z daní, prenájmu regálnych práv, nehnuteľností, viníc, domov, poddanských obcí Lamač, Vydrica, Sellendorf, Vrakuňa, Prača (Vajnory), ktoré postupne získavalo do nájmu či vlastníctva (pozri vyššie kapitolu Expanzia mesta). Roku 1390 dostali obce Lamač a Vydrica plné mestské práva. Vydrica splynula s mestom, no Lamač a Sellendorf sa z dôvodu zápasu mesta s palatínom Mikulášom Garom vyľudnili. Vrakuňu odkúpila Bratislava od drobných vlastníkov, Praču najímala a roku 1525 odkúpila. Bratislava mala svoju kanceláriu, ktorá vydávala najmä listiny o majetkových záležitostiach mešťanov. Husitské vojny sa Bratislavy dotkli iba nepriamo, pretože husiti Bratislavu (na rozdiel napríklad od Trnavy) neobsadili. Už po Žižkovom vpáde na Moravu Žigmund nariadil bratislavským županom (Rozgoňovcom) v lete roku 1423, aby začali posilňovať opevnenie hradu. Ako prvé nahradili starý veľkomoravský val, novým kamenným. Roku 1427 začali husiti expandovať do Dolného Rakúska a Žigmund, ktorý plánoval z Bratislavy urobiť nové veľkolepé centrum svojej nemecko-česko-uhorskej ríše, nariadil celej Bratislavskej stolici pod hrozbou odňatia majetkov, aby prikázala poddaným pracovať na opevneniach mesta. Roku 1428 vypálilo husitské vojsko po neúspešnom obliehaní mesta jeho predmestia; 4. apríla 1429 vyjednával v Bratislave 11 dní so Žigmundom vodca husitov Prokop Holý a kňaz Engliš. Husitskí vojaci nadväzovali kontakt s obyvateľmi, najmä rybármi. Keď kapitán husitov Blažko z Borotína obsadil Trnavu, pokúsil sa zmocniť aj Bratislavy. Pokus urobiť tak ľsťou (27. 11. 1432 sprisahanie pod vedením rytiera Petra Kuteja) stroskotal, preto nasledovali menšie útoky na mesto v rokoch 14321434. V rokoch 14341435 sa v Bratislave rokovalo s husitmi o sume, ktorú požadujú, aby opustili Slovensko. V rokoch 14311434 sa v zmysle Žigmundových (neskôr nerealizovaných) plánov nového hlavného hradu ríše úplne prestaval Bratislavský hrad, ktorý sa tým začal podobať svojmu dnešnému tvaru. Po Žigmundovej smrti (1437) sa zostrili vzťahy medzi mestom, verným kráľovnej Alžbete, a hradom, kde boli prívrženci Vladislava Jagelovského. V rokoch 1440 až 1443 došlo k bojom medzi bratislavským hradom a mestom pod ním. V roku 1442 Vladislav dobyl hrad a dočasne dobyl aj mesto, ale porazil ho rímsko-nemecký cisár Fridrich III. Habsburský, podporujúci Alžbetu. Roku 1443 napokon Fridrich (Alžbeta medzitým zomrela) dostal mesto naspäť, ale hrad ostal vo Vladislavových rukách až do jeho smrti v roku 1444 (padol v boji s Turkami pri Varne). V rokoch 14391445 stál v Bratislave prvý stály most cez Dunaj (roku 1445 zanikol). Nový lesk získala Bratislava za vlády Mateja Korvína (pozri aj kapitolu Privilégiá). Roku 1465 tu vznikla prvá univerzita na území Slovenska Universitas Istropolitana (Academia Istropolitana). Za vlády Jagelovcov (14901526) bola Bratislava miestom častých diplomatických rokovaní. V rokoch 14901491 cisár Maximilián vyhnal uhorské vojská z Rakúska (leto 1490; dostali sa tam predtým za Mateja Korvína) a dokonca obsadil uhorské hraničné územia, ale nakoniec bol donútený podpísať 7. 11. 1491 (2.) bratislavský mier s uhorským kráľom Vladislavom II., ktorým sa Uhorsko vzdalo Dolného Rakúska a Maximilián (Habsburgovci) dostal prísľub uhorského trónu, ak Vladislav nebude mať mužského potomka. Roku 1499 sa v Bratislave konal snem českých stavov, pamiatkou na ktorý je tzv. „zůstání prešpurské“ (sústava 80 článkov dohodnutých na tomto sneme). Privilégiá Značnou oporou pre hospodárske záujmy mesta aj mešťanov boli výsady, ktoré Bratislave udeľovali uhorskí králi. Uvádzame príklady: Ľudovít I.: 1344 – právo konať výročné trhy 1354 – zákaz dovozu vína z Rakúska do Bratislavy Žigmund Luxemburský: Erbová listina Bratislavy z roku 1436 1402 – zákaz súdiť Bratislavčanov komukoľvek inému okrem bratislavského richtára 1405 – Vyhlásenie Bratislavy (spolu s mnohými inými mestami Uhorska) za slobodné kráľovské mesto, čo znamená, že mesto získalo kolektívnu nobilitu, čiže postavenie šľachtica so všetkými jeho právami. Od tohto roku vysielala Bratislava ako slobodné kráľovské mesto pravidelne svojich zástupcov na zasadanie uhorského snemu. Účelom tohto nariadenia bolo oslabiť moc „normálnych“ šľachticov v krajine 1423 – prvé mestské výsady pre Podhradie (teda to, čo vlastná Bratislava dostala už v roku 1291) 1430 – právo raziť mince – najprv len štvrťdenáre, neskoršie aj ostatné druhy (mincovňa tu pracovala v rokoch 14301530 a 16231721) 1436 – právo používať mestský znak (erb) – znak s tromi vežami nad otvorenou bránou v hradbách Albrecht II. Habsburský: právo vyberať poplatky z tovaru prevážaného po Dunaji 1439 – povolenie postaviť most cez Dunaj Ján Huňady: prenájom mestu kráľovskej soli uloženej v meste, neskôr prenájom celej soľnej komory (monopol na predaj soli), tiež prenájom tridsiatkových príjmov z Bratislavy, Šoproni, Neusiedlu a Rusoviec právo mestskej rade väzniť zločincov všetkých druhov rímsko-nemecký cisár Fridrich: právo mešťanom slobodne obchodovať v celom Rakúsku Ladislav V. (Václav III): 1453 – potvrdenie všetkých výsad Matej Korvín: oslobodenie od platenia tridsiatku, neskôr na desať rokov od všetkých poplatkov (s cieľom použitia získaných peňazí na budovanie opevnenia) 1464 – zlatou bulou potvrdil dovtedajšie práva 1468 – právo meča Vladislav Jagelovský: 1508 – právo skladu Hospodárstvo V 14. stor. opäť prekvitá vinohradníctvo, remeslá a obchod. Rozvíja sa obchod cez Moravu do Poľska, Čiech, Nemecka, Rakúska, Dalmácie, významná bola úprava obchodných stykov s Viedňou. Vyvážalo sa najmä víno a súkno. Okrem obchodu mesto bohatlo z vinohradníctva (Bratislava mala vinice aj v okolitých obciach Rača, Devín, Prača) a remesiel, ktoré boli spočiatku využívané len pre domácu potrebu. Roku 1376 vydala mestská rada prvé cechové štatúty pre pekárov, mäsiarov a obuvníkov. Od začiatku 15. storočia sa rozmáhal tranzitný obchod a zvyšoval sa počet vývozných artiklov. Vyvážal sa dobytok, kože, sušené ryby a iné potraviny. V meste bolo 15 veľkoobchodníkov, vznikali obchodné spoločnosti (napr. Albrechta Gnilsama). Bratislavskí obchodníci mali dobrý chýr aj v cudzine a niektorí z nich ako členovia mestskej rady plnili popri obchode aj diplomatické poslanie. Do Bratislavy prichádzali aj cudzí kupci, najmä z Moravy, Rakúska a Nemecka (Kolín, Norimberg). Na zahraničnom obchode malo vysoký podiel víno; roku 1439 bolo v bratislavskom chotári 114 viničných záhonov s 2003 vinicami. Prudký rozvoj zaznamenala remeselná výroba organizovaná v cechoch. Rozsiahle stavebné práce na hrade aj v meste si vyžadovali početných murárov, kamenárov a tesárov. Okrem potravinárskych a odevných odvetví prekvitalo najmä debnárstvo, garbiarstvo a strihačstvo súkna. Obyvateľstvo V 14. stor. bola mestská spoločnosť diferencovaná na vrstvu patricijov, ktorú tvorili príslušníci richtára Jakuba a iných bohatých kupeckých a vinohradníckych rodín, stredné meštianstvo tvorili menej zámožní kupci a vinohradníci a mestská chudoba. Tá sa prejavila v 2. pol. 14. stor., o čom svedčia súdne záznamy a zmienky o bránení jej záujmov v mestskej rade. Početné duchovenstvo tvorili farári kostolov sv. Martina, sv. Michala, sv. Vavrinca, členovia kapituly, príslušníci reholí antonitov, františkánov a klarisiek. Formovala sa aj vrstva svetskej inteligencie, v meste sa vo svojich domoch často zdržiavala šľachta. Poprední príslušníci mestskej spoločnosti sa združovali v nábožensko-charitatívnom Bratstve Božieho tela. V polovici 15. stor. mala Bratislava 5000 obyvateľov; najvyššie dane platilo 7,5 % obyvateľstva, strednú zámožnú vrstvu predstavovalo 65,7 % daňových poplatníkov, najnižšiu kvótu platilo 27 % obyvateľov. V súpise chýbajú najchudobnejší obyvatelia, ktorí nemali majetok a neplatili dane. Väčšinu mestského patriciátu a stredného meštianstva tvorili Nemci; percento Slovákov, o ktorých svedčia ich osobné mená, sa nedá vyčísliť. Nižšie percento predstavujú obyvatelia pôvodom z Čiech, Moravy a Poľska. Pomerne málo je Maďarov, ojedinele sa vyskytujú Taliani. Významnú úlohu zohrali Židia, ktorí poskytovali na vysoké úroky pôžičky nielen mešťanom, ale aj mestu. Na ochranu ich záujmov sa vytvorila inštitúcia richtára Židov. Vonkajšia rada Správy slobodného kráľovského mesta sa rozrástla na 60 členov, ustanovil sa finančný úrad – mestská komora na čele s komorníkom, ktorému podliehal komorský pisár. O bezpečnosť obyvateľov a dozor nad trhmi sa staral mestský kapitán a mesto malo stálych prokurátorov. Rozšírila sa agenda mestskej kancelárie, kde sa viedlo viac druhov kníh (daňové, pozemkové, súdne, protokoly testamentov popri pravidelných zápisoch radných protokolov). Hlavné mesto Kráľovského Uhorska (16.18. storočie) Bratislava v 16. storočí Korunovácia Leopolda I. v roku 1655 Bratislava v 17. storočí Podhradie v 19. alebo na začiatku 20. storočia Bratislava v 18. storočí Udalosti Roku 1525 boli k Bratislave pripojené Vajnory aj s Trnávkou (roku 1848 boli Vajnory znova odpojené, ale bez Trnávky; roku 1946 boli Vajnory znova pripojené). Po bitke pri Moháči (1526) sa postupne začali hrnúť do Uhorska Turci, ktorí napokon obsadením dvoch hlavných centier Uhorska 1541 (obsadenie Budína), 1543 (obsadenie Ostrihomu) obsadili v podstate územie dnešného Maďarska (stalo sa priamou súčasťou Osmanskej ríše) a formou vytvorenia vazalského štátu Sedmohradsko a východné územia Uhorska. Zvyšok krajiny bol premenovaný na Kráľovské Uhorsko a jeho jadro tvorilo dnešné Slovensko (plus dnešný Burgenland a západné Chorvátsko). Všetky významné udalosti sa tak odohrávali na Slovensku. V Uhorsku (Kráľovskom Uhorsku) však paralelne vznikol ešte iný problém: po kráľovej smrti v bitke pri Moháči vypukla 1527 až 1538/1541 občianska vojna medzi Habsburgovcami (Ferdinand I.) a Zápoľskými, ktorá sa nakoniec skončila definitívnym potvrdením Habsburgovcov ako vládcov Kráľovského Uhorska. Vo svetle týchto udalostí treba vidieť aj vývoj v Bratislave. Už deň po porážke pri Moháči v auguste 1526 utiekla vydesená kráľovná-vdova Mária aj s kráľovským dvorom z Budína do Bratislavy a usadila sa tu. 17. decembra 1526 zasadal vo františkánskom kláštore v Bratislave uhorský snem a zvolil Ferdinanda I. Habsburského za dedičného kráľa Uhorska (protikráľom bol Ján Zápoľský, zvolený v novembri inými šľachticmi). V roku 1529 Turci prvýkrát v dejinách obkľúčili Bratislavu, ale nedobyli ju. V januári 1531 boli úmyselne zbúrané kostoly a nemocnice mimo mestských hradieb, aby Turci odtiaľ nedovideli ponad hradby. Tie posilnili stavebným materiálom, získaným z týchto zbúraných predmestských kostolov (sv. Michala a sv. Vavrinca). Začiatkom roka 1532 boli do Bratislavy poslané tisícky vojakov na obranu proti Turkom, pripravujúcim sa zaútočiť na Viedeň. Bratislava sa dočasne premenila na vojenský tábor, čo Turkov primälo zaútočiť na Viedeň z juhu. Turci Bratislavu nikdy nedobyli. V roku 1536 napokon vyhlásil panovník zákonným článkom 49 Bratislavu oficiálne za hlavné mesto Uhorska, za sídlo uhorského snemu, Uhorskej komory a Uhorskej miestodržiteľskej rady (fakticky bola hlavným mestom už od roku 1531). Hlavným mestom Uhorska mala byť Bratislava dovtedy, kým sa kráľovstvo neoslobodí od Turkov. V skutočnosti ostala hlavným mestom až do roku 1783 (preloženie sídla centrálnych úradov späť do Budína) resp. 1830 (koniec korunovácií v Bratislave) resp. 1848 (koniec zasadaní uhorského snemu v Bratislave). V rokoch 15411848 sa (s niekoľkými výnimkami) zasadania uhorského snemu konali zásadne v Bratislave. V rokoch 15521784 boli s menšími prestávkami na Bratislavskom hrade uložené uhorské korunovačné klenoty. V rokoch 15631830 bolo v dóme sv. Martina a vo františkánskom kostole ostrihomským arcibiskupom – už so sídlom v Trnave, lebo Ostrihom bol turecký – korunovaných 11 uhorských kráľov a 8 kráľovien (prvý bol korunovaný Maximilián Habsburský, posledný Ferdinand V.). (pozri samostatný článok Bratislavské korunovácie). V 17. stor. sa k bojom s Turkami pripojili protihabsburské povstania (16041711), odohrávajúce sa na území Slovenska. Väčšina z nich nejako postihla aj Bratislavu. V roku 1606 vojská Štefana Bočkaja obsadili predmestia Bratislavy a zrazili sa tu s cisárskym vojskom. Gabriel Betlen dobyl Bratislavu roku 1619, v roku 1621 ho porazili cisárske vojská a potom v rokoch 1621 až 1622 mesto obkľúčil. Porážku napokon utrpel pri Michalskej bráne. V rokoch 1619 a 1620 do Bratislavy (ako protikráľ) zvolal Betlen uhorský snem. Mikulovský mier (1622) medzi Betlenom a cisárom bol roku 1626 potvrdený tzv. (3.) bratislavským mierom. V rokoch 16821683 bola počas povstania Imricha Tököliho Bratislava jediným mestom na Slovensku, ktoré sa odmietlo Tökölimu vzdať, no nakoniec v júli 1683 mesto (nie však hrad) kapitulovalo. Dobyli ho až cisárske vojská v tom istom roku po definitívnej septembrovej porážke Turkov pri Viedni. Tököliho ľudia boli roku 1684 v Ohňavách (Biely kríž) postínaní. V roku 1701 došlo k násilnostiam Rákociho vojska v Bratislave. Napokon v roku 1704 v rámci povstania Františka Rákociho sa podarilo princovi Eugenovi Savojskému obrániť Bratislavu pred Rákociho vojskami, no okolie mesta bolo totálne spustošené. Ďalším faktorom v 17. stor. bola protireformácia, ktorá sa rozšírila aj v Bratislave. V roku 1607 vzniklo v Bratislave – pre slovenské národné obrodenie veľmi významné – Evanjelické lýceum. Katolícky arcibiskup Peter Pázmaň (Pázmány) však uviedol do Bratislavy jezuitov a okrem misijnej činnosti im zveril aj výchovu mládeže na jezuitskom gymnáziu. Napriek tomu sa však evanjelici (protestanti) vzmáhali, v rokoch 16361638 a 1640 si postavili kostoly – jeden pre Nemcov, druhý pre Slovákov a Maďarov. Náboženské boje vyvrcholili po porážke tzv. Vešeléniho sprisahania v roku 1670. Panovník rozpustil uhorský snem a zriadil tzv. gubernium na čele s Jánom Gašparom Ampringenom, veľmajstrom rádu nemeckých rytierov. Roku 1671 tzv. Bratislavský mimoriadny súd odsúdil na smrť napríklad českobratského kazateľa Mikuláša Drábika, Františka Boniša a početných podozrivých, najmä evanjelických kňazov a učiteľov do väzenia a na galeje. Protestantské obrady boli zakázané, kostoly dostali jezuiti a uršulinky. Súd pracoval až do roku 1677 a odsúdil aj účastníkov protihabsburských povstaní. Krutovláda trvala do vypuknutia moru roku 1677. Ampringen opustil Bratislavu a gubernium zaniklo. 17. storočie je celkovo „katastrofickým“ storočím, došlo k viacerým záplavám (najmä roku 1622), veľkým požiarom (1642, 1647, 1660…) a morovým epidémiám. Ako vďaku za rekonštrukciu hradu, uskutočnenú v rokoch 16351647, dostala rodina župana Pálffyho dedične pridelený titul bratislavských županov. Po porážke Turkov (16831718) a protihabsburských povstaní (satmárskym mierom roku 1711) zostala Bratislava naďalej hlavným mestom Uhorska. Po „porážke” veľkej morovej epidémie (v rokoch 17101713; zabila 3 860 ľudí; na jej pamiatku postavili Stĺp Najsvätejšej trojice), nastalo v rokoch 1713 až 1780 najlepšie obdobie v dejinách mesta a všestranný rozvoj. Vyrástli nové budovy, paláce a kostoly v barokovom štýle, ožilo vinohradníctvo, remeslá a obchod, Bratislava sa stala strediskom manufaktúrnej výroby (prvá manufaktúra a zároveň prvý podnik moderného typu vznikla 1728 – manufaktúra na výrobu písem pre tlač). V roku 1751 bola v Bratislave zriadená prvá pošta. V roku 1741 bola v Bratislave korunovaná Mária Terézia, ktorá mesto často navštevovala a v roku 1775 dala zbúrať mestské hradby, aby sa umožnil ďalší rozvoj mesta. V tom istom roku došlo k výstavbe valov okolo vonkajšieho predmestia Kvetná dolina (Blumenthal). Vznikli aj prvé parky (napríklad dnešné Hviezdoslavovo námestie). Z politických udalostí v Bratislave uhorskí šľachtici prisahali vernosť novozvolenej panovníčke Márii Terézii, ktorá za to sľúbila rešpektovať ich výsady. Roku 1763 však rozpustila uhorský snem, obmedzila právomoc uhorských úradov a za miestodržiteľa (17651781) vymenovala svojho zaťa Albrechta Sasko-Těšínskeho (Albrecht von Sachsen-Teschen), ktorý od roku 1766 sídlil na aj kvôli nemu zrenovovanom hrade, ktorý vtedy nadobudol prakticky dnešnú podobu. V 70. rokoch si na hrade zriadil chýrnu obrazáreň, tzv. Albertínu (dnes vo Viedni). V súvislosti s častými návštevami kráľovského dvora panoval v Bratislave čulý spoločenský ruch. V meste pôsobili významní vedci a umelci, podporovaní najmä miestodržiteľom. V kultúrnej oblasti prinieslo 18. storočie takisto veľký rozvoj. Mesto bolo centrom barokovej hudby, barokového stavebníctva, vznikajúceho novinárstva a od konca 18. stor. aj slovenského národného obrodenia. Známe boli napríklad „večierky“ Márie Terézie a iných šľachticov v Grasalkovičovom paláci (dnes Prezidentský palác). V roku 1762 v Bratislave v Pálfiho paláci koncertoval šesťročný – neskôr svetoznámy – Wolfgang Amadeus Mozart. V Bratislave vychádzali tieto „prvé“ noviny: 17211722: Nova posoniensia (prvé pravidelne vychádzajúce noviny v Uhorsku) 17641929: Pressburger Zeitung (prvé nemecké noviny v Uhorsku) 1780?: Magyar Hírmondó (prvé noviny v maďarčine) 17831787: Prešpurské noviny (prvé noviny v slovenčine) Okrem toho v roku 1783 vyšiel v Bratislave prvý román v slovenčine „René mládenca príhody a skúsenosti“ od J. I. Bajzu. Ďalej bola roku 1784 presunutá z Trnavy do Bratislavy Kráľovská akadémia (založená v Trnave roku 1777 ako právnická škola). Počas vlády Jozefa II. (17801790) začal politický, význam Bratislavy upadať. Jozef roku 1781 zrušil inštitúciu uhorského gubernátora, okrem toho nezvolával uhorský snem, ústredné úrady roku 1783 definitívne presťahoval do Budína, korunovačné klenoty sa roku 1784 dostali do viedenského múzea a do Viedne presťahovali aj Albertínu. Počet obyvateľov dokonca klesol a hospodárska situácia sa cca do roku 1811 zhoršovala. V (dočasnom) novom, jozefínskom územnosprávnom členení Uhorska v rokoch 17851790 bola Bratislava sídlom Bratislavského dištriktu. Hospodárstvo Hospodársky vývin Bratislavy v 16. a 17. storočí negatívne ovplyvňovali turecké vojny a povstania, pozitívne pôsobila prítomnosť ústredných uhorských úradov a vysokej šľachty, ako aj výhodné dodávky potravín. Najťažším bremenom boli vojnové dane, ktoré roku 1665 dosahovali 18 000 zlatých. Z remeselných odvetví prekvapujúco prosperovalo klobučníctvo – z mesta sa vyvážalo do cudziny veľké množstvo klobúkov. Bratislavskí obchodníci naďalej obchodovali s Poľskom, Sliezskom, Rakúskom, Čechami a Moravou. Koncom 17. stor. žilo v Bratislave 37 obchodníkov, roku 1699 založili obchodnú gildu. V roku 1530 vzniklo prvé poštové spojenie Viedeň—Bratislava. Začiatkom 18. storočia bola hospodárska situácia Bratislavy nepomerne lepšia ako v ostatných mestách na Slovensku. Roku 1720 mala 350 remeselníckych dielní, roku 1780 vyše 1000 majstrov, 1800 tovarišov a 500 učňov. Osobitné cechy mali remeselníci v Podhradí. Roku 1728 založili spomínanú prvú manufaktúru, potom roku 1779 Strasserovu súkenku. Vyspelým spôsobom výroby – prvými strojmi – vynikala manufaktúra grófa Rubiniho na výrobu strojovej priadze. Medzi rokmi 17501800 pracovalo v Bratislave okolo 35 manufaktúr. Poľnohospodárstvo reprezentovalo aj naďalej vinohradníctvo v meste a v okolí (Rača, Vajnory, Lamač, Devín). Obyvateľstvo Sociálne rozdiely sa v 16. storočí prehĺbili. Proti silnejúcej šľachte, ktorá si v meste kupovala domy, ale nechcela plniť meštianske povinnosti, vystúpilo najmä stredné meštianstvo (1567, 1578, 1596). Nepokoje roku 1583, spôsobené tiež náboženskou neznášanlivosťou, mali takisto sociálne príčiny. Roku 1720 mala Bratislava s Podhradím 9 000 obyvateľov. Od 16. stor. sem nepretržite prichádzali chorvátski a maďarskí utečenci, pretože ich pôvodné územia boli teraz súčasťou Osmanskej ríše. Chorváti sa usadzovali medzi tunajším obyvateľstvom, ale zakladali si aj vlastné osady (Lamač, Dúbravka, Devínska Nová Ves). V období tridsaťročnej vojny prichádzali do mesta aj protestantskí emigranti z Čiech, Moravy a Rakúska. Rakúski evanjelici sa usadili v Prievoze. Silnejúci slovenský živel začal prenikať do remesiel, obchodu, a vinohradníctva, ale aj do radov kléru, medzi úradníctvo mesta a ústredných úradov. Slováci žiadali zriadenie miesta slovenského kazateľa v dóme; ako prvý tu pôsobil Bartolomej Sobolič. V 17. storočí sa konali slovenské bohoslužby a pri oboch konfesiách boli aj slovenské školy. Roku 1782 mala Bratislava vyše 33 000 obyvateľov (z toho 29 223 v meste pod hradom, majúcom postavenie slobodného kráľovského mesta) a bola najväčším mestom Uhorska. Medzi rokmi 1720 a 1780 počet obyvateľov vzrástol až o 200 %. 19. storočie a začiatok 20. storočia (do roku 1918) Hrad a podhradie v 19. storočí Mapa Bratislavy v roku 1895 Mapa Bratislavy v roku 1905 Bratislava a okolie okolo roku 1910 Mestské obvody Udalosti Hoci Bratislava prestala byť sídlom centrálnych uhorských úradov, vzrástol jej význam ako centra šírenia osvietenstva a kolísky slovenského národného obrodenia. Vychádzali tu napr. prvé slovenské noviny. Hrad bol v rokoch 17841802 v dôsledku presťahovania inventára do iných miest sídlom nového generálneho seminára (školy pre výchovu katolíckych kňazov), kolísky slovenského národného obrodenia. Študoval tu aj Anton Bernolák, ktorý latinským dielom Filologicko-kritická rozprava o slovenských písmenách kodifikoval prvú spisovnú slovenčinu. Neskorším centrom národného obrodenia bolo Evanjelické lýceum v Bratislave (založené už roku 1607). Na tomto lýceu v roku 1803 začína činnosť Katedra reči a literatúry česko-slovenskej (vznikla z Ústavu reči a literatúry česko-slovenskej založeného roku 1801). V roku 1829 začal na lýceu študovať Ľudovít Štúr, ktorý sa neskôr stal profesorom lýcea a celkovo v ňom strávil 20 rokov života. V tom istom roku študenti lýcea založili v rámci spomenutej katedry tzv. Spoločnosť česko-slovanskú (alebo Spoločnosť reči a literatúry česko-slovenskej), ktorá zohrala dôležitú úlohu v slovenskom hnutí. Napokon 2. februára 1843 sa v Bratislave Štúrovci rozhodli kodifikovať nový spisovný slovenský jazyk na báze stredoslovenského nárečia, ktorý používame dodnes. V Bratislave vychádzali aj Štúrove Slovenské národné noviny. Začiatok 19. stor. bol charakterizovaný aj napoleonskými vojnami. V rokoch 17891800 tadeto tiahli ruské vojská. Roku 1805 vtiahlo do mesta francúzske vojsko a zostalo tu až do podpísania (4.) bratislavského mieru 26. decembra 1805 po bitke pri Slavkove. Podpísal ho v Primaciálnom paláci zástupca Francúzska Talleyrand a zástupca Rakúska Lichtenstein. Roku 1809 navštívil mesto Napoleon, pri príležitosti podpísania prímeria, po tom čo francúzske vojská mesto roku 1809 opäť obsadili a bombardovali. Pri odchode francúzske vojská premenili hrad Devín na ruinu, ktorou zostal až dodnes. Na Bratislavskom hrade, kde v tom čase boli už kasárne, bola vojenská posádka – rakúski a talianski vojaci. Pre ich neopatrnosť hrad roku 1811 kompletne vyhorel a zostal ruinou až do 60. rokov 20. storočia. Roku 1814 navštívil Bratislavu ruský cár Alexander I. V roku 1815 sa mnohé rokovania viedenského kongresu konali v Bratislave. Od roku 1802 zasadal uhorský snem v Paláci Uhorskej kráľovskej komory (dnes Univerzitná knižnica), ale napríklad v rokoch 18121825 panovník snem nezvolával. V roku 1820 v Bratislave koncertoval deväťročný Franz Liszt v paláci De Pauliho. V roku 1830 sa korunovácia uhorského kráľa konala v Bratislave posledný raz. Pokiaľ ide o revolúciu 1848, aj tu Bratislava zohrala významnú úlohu. Na zasadnutí uhorského snemu rokov 18471848 v Bratislave (poslednom v Bratislave) boli 18. marca 1848 prijaté takzvané marcové zákony, ktorými sa okrem iného zrušilo poddanstvo v Uhorsku. Tieto zákony podpísal a vyhlásil 11. apríla cisár Ferdinand V. v Primaciálnom paláci. Počas samotnej revolúcie sa Bratislava jednoznačne postavila na stranu maďarskej revolúcie (teda nie na stranu Viedne). Na jej podporu vzniklo niekoľko spolkov. Počas bojov Bratislavu obsadili rôzne vojská, najmä koncom roka 1848 vojsko generála Windischgrätza a na jar 1849 nakrátko ruské vojsko s generálom Paskievičom. Po revolúcii od mája 1849 bola Bratislava sídlom súdu generála Haynaua, ktorý za účasť na revolúcii odsúdil niekoľko stoviek osôb a 13 nechal popraviť. V novembri 1849 zas slávnostne rozpustili v Bratislave pred dnešným Úradom vlády (Letný arcibiskupský palác) oddiely slovenských dobrovoľníkov, ktorí bojovali spolu s Viedňou proti Maďarom. V (dočasnom) novom administratívnom členení Uhorska po revolúcii bola Bratislava v rokoch 18491859 sídlom Bratislavského dištriktu (najprv vojenského, potom civilného). V roku 1871 mesto stratilo súdnu právomoc a funkciu richtára, roku 1876 (iné zdroje: 1871/1886) sa Bratislava stala tzv. municipálnym mestom (inštitút vznikol z bývalých slobodných kráľovských miest), na jeho čele stál župan, ktorý bol súčasne hlavným županom Bratislavskej župy. Roku 1848 (právne 1848, fakticky 1851) sa uskutočnila významná zmena v usporiadaní mesta. Jednak Podhradie (na dunajskom nábreží pod hradným kopcom, zhruba medzi tunelom a Novým mostom) administratívne splynulo s mestom, jednak bola Kvetná dolina (Blumenthal) oficiálne premenovaná na Nové Mesto, jednak boli poddanské obce Lamač a Vajnory znova odlúčené od mesta, a jednak v meste vytvorili päť častí: Staré mesto (Altstadt), Ferdinandovo mesto (Ferdinandstadt, medzi Špitálskou a bývalou Kozou bránou), Mesto Márie Terézie (Theresienstadt, Podhradie ( Schlossgrund + Zuckermandl) + Vydrica), Mesto Františka Jozefa (Franz-Josephstadt, zvyšné vnútorné predmestia) a Nové Mesto (Neustadt, tam kde dnes). Roku 1879 boli štvrte premenované na okresy a ulice prvýkrát dostali úradné pomenovanie (najprv nemecké, od roku 1890 paralelne maďarské). Roku 1866 zasiahla Bratislavu Rakúsko-pruská vojna, ktorej posledné boje sa odohrávali v oblasti Lamača a Kamzíka (Bitka pri Lamači). V roku 19141919 bola v Bratislave činná maďarská Alžbetínska univerzita, vytvorená pretvorením Právnickej akadémie. Bola nepriamym predchodcom Univerzity Komenského. Rakúsko-maďarské vyrovnanie (1867) znamenalo maďarizáciu a umožnilo maďarskému obyvateľstvu ovládnuť rozhodujúce pozície v správe mesta a jeho podiel začal prudko narastať (pozri obyvateľstvo). Slovenské národné hnutie, sústredené teraz už mimo Bratislavy (Martin a pod.), sa v Bratislave koncentrovalo predovšetkým na školách. Už roku 1861 si študenti lýcea založili „Ústav slovenský v Břetislave”, po obštrukciách premenovaný v nasledujúcom roku na “Spoločnosť česko-slovenská na evanjelickom učilišti v Břetislavě nad Dunajem”, ktorého študenti po atakoch maďarských študentov a úradov museli opustiť lýceum. Slovenské národné hnutie bolo systematicky perzekvované. Časť študentov bola zo škôl vylúčená, časť odišla do Prahy. K slovenskej národnosti sa od 60. rokov v meste aktívne hlásila iba úzka skupina ľudí okolo advokáta dr. Michala Mudroňa (18351887) a jeho advokátskeho koncipienta Vendelína Kutlíka (18341904). Pod ich záštitou roku 1868 založili poslucháči Právnickej akadémie spolok Naprej, ktorý pracoval 6 rokov. Roku 1874 študenti najmä lýcea založili spolok Zora na pestovanie slovenčiny (roku 1882 boli za to vylúčení zo škôl, niektorí založili v Prahe spolok Detvan). Koncom 19. storočia už bolo – bez preháňania – trestné aj to, ak sa študenti rozprávali v škole po slovensky. Až začiatkom 20. stor. sa hlavne v okolitých obciach začalo aktivizovať slovenské katolícke hnutie okolo F. Jurigu. Tretím, jediným „oficiálnym” nositeľom slovenského povedomia a bojovníkom za národné požiadavky, boli robotníci. Požiadavka národnej rovnoprávnosti sa objavila už v prvých dokumentoch socialistického spolku Napred; tento spolok organizoval aj kurzy slovenčiny a vystupoval so slovenskými predstaveniami. Od začiatku 20. stor. sa boj za národné práva stal integrálnou súčasťou sociálno-demokratických programov, najmä jej slovenskej častí. Pred prvou svetovou vojnou však už začali pribúdať aj v Bratislave slovenskí podnikatelia, hoci niekedy kritizovaní aj Slovákmi za prílišnú českú orientáciu, a dokonca niekoľko nešovinistických profesorov. Dopravná a komunálna infraštruktúra 1830: začiatok pravidelnej dopravy osôb a tovaru po Dunaji (parnými loďami), čo bol zároveň impulz pre industrializáciu mesta; v dôsledku blízkosti Viedne a Budapešti však do konca 1. svetovej vojny neprekročil bratislavský prístav lokálny význam. 1840: z Bratislavy do Svätého Jura otvorili prvú železnicu v celom Uhorsku, ktorú potom do roku 1846 predĺžili až do Trnavy (bola to konská železnica) 1847: zriadený prvý telegraf 1848: pribudlo železničné spojenie s Viedňou 1850: pribudlo železničné spojenie s Budapešťou 1856: zaviedli plynové osvetlenie ulíc (po výstavbe II. plynárne) 1872/1873: prestavba konskej železnice do Trnavy na parnú; Bratislava získala spojenie s Považím a stredným Slovenskom 1884: zaviedli telefón (prvá telefónna ústredňa) a elektrické osvetlenie mesta 1886: zaviedli vodovod a otvorili Mestské divadlo (dnes Slovenské národné divadlo) 1890: otvorenie premávky propelera do Petržalky 1891: dali do prevádzky prvý stály (železný) most cez Dunaj 1895: otvorenie mestskej elektrickej dráhy (električky), jednej z najstarších v Európe koniec stor.: kanalizačná sieť 1902: zaviedli elektrinu 1909: prvý trolejbus (na Železnú studničku) 1910: Menzlova továreň vyasfaltovala hlavné bratislavské ulice 1914: „električka” (elektrická železnica) do Viedne Hospodárstvo Hospodárske pomery začiatkom 19. storočia popri odchode centrálnych úradov zhoršila aj zlá finančná situácia štátu, ktorá vyvrcholila roku 1811 vysokou infláciou. Do výroby čoraz viac prenikala trhová ekonomika, rušili sa cechové obmedzenia, vznikala voľná konkurencia, zakladali sa nové manufaktúry. V Bratislave bola súkenka, manufaktúry na hodvábne výrobky, klobúky, repný cukor, podniky na spracovanie olejov, potaše a iných chemikálií, liehovar a likérky (Slubekov liehovar a likérka), dielňa na spracovanie kože a na výrobu spriadacích strojov. Popri 50 členoch gildy dostali právo obchodovať aj Židia. Roku 1842 bola založená prvá sporiteľňa. Po zrušení poddanstva (1848) prichádzalo do bratislavských manufaktúr (neskoršie tovární) vidiecke obyvateľstvo. V 50. rokoch vznikla továreň na tabak a plynáreň. Od 60. rokov 19. storočia sa Bratislava rýchlo industrializovala: vznikla Kühmayerova továreň (1868), súkenka (1869), Rothova továreň na patróny a Ludwigov mlyn (1870), Steinova sladovňa a pivovar (1871, dnes na Krížnej), Nobelova továreň na dynamit (1873, koncom 20. stor. Istrochem), veľký konfekčný závod (1879). V posledných dvadsiatich rokoch 19. storočia vzniklo ďalších 16 tovární: tehelňa (1883), Menzlova továreň na asfalt (1885), rozšírila sa Grünebergova továreň na kefy, vznikla továreň na káble (1894), rafinéria Apollo (1895, dnes Slovnaft), továreň na čokoládu a cukríky bratov Stollwerckovcov (1896, dnes Kraft Foods Slovakia – Figaro). Na prelome storočia bolo v Bratislave 51 priemyselných podnikov, zamestnávajúcich do 600 robotníkov. Začiatkom 20. storočia vznikli ďalšie veľké závody: elektráreň (1901), Danubius (1907) a továreň Matador na výrobky z gumy a kaučuku. Veľkovýroba postupne zatlačovala malovýrobu, ktorá si ešte koncom storočia udržiavala v počte pracovníkov prevahu. Cechy roku 1872 definitívne zanikli a ich fondy prebrali živnostenské spoločenstvá a úrady. Z poľnohospodárskej výroby malo význam len vinohradníctvo, Bratislava však bola strediskom obchodu s obilím. Mešťania sa snažili vyvážiť stratu politického významu mesta rozvíjaním obchodu. Roku 1850 založili Obchodnú a živnostenskú komoru, koncom 60. rokov vznikli väčšie banky, expozitúry budapeštianskych bánk, ktoré ovládli viaceré priemyselné závody. Obyvateľstvo = V rokoch 17871814 klesol počet obyvateľov Bratislavy o 10 000 (27 %) a zmenilo sa sociálne zloženie obyvateľstva. Väčšina šľachty mesto opustila a prichádzala len na snemy. S rozvojom kapitalizmu prirodzene pribúdal počet robotníkov. Manufaktúry zamestnávali v niektorých prípadoch 2550 robotníkov. Roku 1890 v Bratislave vznikla prvá odborová organizácia na Slovensku. Do polovice 19. storočia mala Bratislava 23 000 obyvateľov nemeckej, 9 500 slovenskej a 3 000 maďarskej národnosti. Až do rakúsko-maďarského vyrovnania si Bratislava v podstate udržala ráz nemecko-slovenského mesta. Po vyrovnaní nastala tuhá maďarizácia. Pomaďarčila sa správa mesta, celý verejný, kultúrny a spoločenský život, ako aj nemecké i slovenské podnikateľské vrstvy. Roku 1881 sa pre porovnanie podľa úradných štatistík k maďarskej národnosti hlásilo 7 517, roku 1910 už 31 705 obyvateľov. Číslo z roku 1910 je však nepochybne prehnané, čomu nasvedčuje aj sčítanie uskutočnené v Bratislave hneď po vzniku Česko-Slovenska.