Bitka pri Mezőkeresztesi

Context: Pozadie bitky V lete 1596 hlavné sily tureckej armády dobyli po obliehaní Jáger. Cisárska armáda, ktorej velil Maximilián III. a Žigmund Báthory vyrazila s úmyslom dobyť mesto späť. Osmanským vojskám velil Mehmed III. a veľkovezír Damat İbrahim Paša. Obe armády sa stretli pri dedine Mezőkeresztes. Osmanské vojská boli vyčerpané niekoľkodňovým pochodom a dlhým obliehaním mesta. Habsbursko-Sedmohradské vojská čakali v dopredu vybudovaných poľných opevneniach okolo zrúcanín starého kostola. Prvý deň sa podarilo habsburským vojskám odraziť všetky osmanské útoky. Po protiútoku habsburských vojsk Osmani aj ich veliteľ začali utekať z bojiska. Cisárski vojaci začali rabovať ich tábor. To využila tatárska jazda a podnikla razantný protiútok. Cisárske vojsko bolo dezorganizované. Bolo to jediné stretnutie hlavných síl oboch strán počas 15 ročnej vojny. Turci túto bitku prirovnávajú k víťazstvu pri Moháči. Kategória:Bitky protitureckých vojen Kategória:Bitky Osmansko-habsburských vojen Kategória:Bitky v Maďarsku


Povstanie Juraja I. Rákociho

Context: Opätovné boje a neúspešné mierové rokovanie Na konci augusta vstúpila posilnená armáda znovu do bojov a povstalcov zahnali až do Tokaja, tento úspech však netrval dlho, a len čo Rákoci znovu zaútočil museli cisárski vojaci ustupovať. Bol to rovnako následok nezhôd vo velení medzi nemeckou a uhorsko-poľskou časťou armády. Keď sa generál Götz na zimu ubytoval v stredoslovenských banských mestách, označil uhorské a poľské vojská za nespoľahlivé a prepustil ich zo svojich služieb. Ku koncu roka sa začalo v Trnave vyjednávať o mieri. Uhorskí protestanti presadzovali pri rokovaniach dosiahnutie stavovských a náboženských slobôd, prinavrátenie odobratých kostolov, vyhnanie jezuitov z krajiny a úpravu cirkevného desiatku. Rákoci chcel získať správu niektorých území a vojnové reparácie. Rovnako ako Betlen pred 20-timi rokmi od cisára žiadal sedem východouhorských stolíc a sliezske kniežatstvá Opole a Racibórz. Katolícki magnáti a ani palatín nechceli splniť požiadavky protestantov a vznikla kríza. Rákoci využil situáciu, ktorá nastala, a presunul svoje vojská až na stredné Slovensko. Po tom, ako prijal finančnú podporu od Francúzska, začal stupňovať aj svoje požiadavky. Teraz už žiadal do dedičnej držby celé tzv. Horné Uhorsko (teda severovýchodné) so všetkými mestami a pevnosťami. Proti takému rozšíreniu moci vystúpili Turci, s ktorými dvor už nejaký čas rokoval a usiloval sa oddeliť Osmanskú ríšu od plánov sedmohradského kniežaťa. Napriek tomu, že povstalci pokračovali zo stredného Slovenska smerom na západ, úspechy cisárskej diplomacie a aj nepokoje v Sedmohradsku prinútili Rákociho k ústupkom. Pre pretrvávajúce nezhody v cisárskom vojsku sa Viedeň rozhodla znovu rokovať. Vo februári 1645 uzavreli obe strany kompromisnú dohodu, podľa ktorej mal Rákoci dostať do doživotného užívania sedem východouhorských stolíc, a uhorským protestantom sa zaručovala náboženská sloboda, ktorá sa mala vzťahovať aj na poddaných. Otázka navrátenia kostolov a iné sporné otázky sa mali doriešiť na najbližšom krajinskom sneme, na ktorom sa mala ratifikovať aj mierová dohoda. Po uzavretí kompromisnej dohody odišli z územia Slovenska nemecké vojská, pretože uhorské stavy sa panovníkovi zaviazali pomocou v prípade útoku Rákociho.


Karol I. (Uhorsko)

Context: Úpadok južnej hranice (od roku 1330) Arpádovci úspešne obkolesili celé svoje južné pohraničie šiestimi vojenskými kolónami – banátmi (Dalmácia, Slavónia, Bosna, Chorvátsko, Mačva, Olténsko a Severin), ktoré zahŕňali zhruba Malé Valašsko (juhozápadná časť dnešného Rumunska - Olténsko) a severnú časť dnešného Bulharska, Srbsko a Bosnu. Tieto územia prerozdelil bánom a v jednotlivých regiónoch získaval podporu obyvateľstva, aby tak posilnili svoju moc. Aj keď sa snažil rozšíriť uhorské kráľovstvo až po Čierne more, nepriaznivé okolnosti mali za následok obrat starých banátov na násilné separatistické protiuhorské kniežatstvá. Dominantná viera v danej oblasti bola gréckokatolícka a konverzia ku katolicizmu podnietila vzburu. Súboj o moc medzi ortodoxnými Srbmi, bulharskými cármi a novovzniknutým Malým Valašskom len posilnili povstanie. Západné Valašsko bolo považované za časť Severinského banátu. Keď tamojší valašský vládca Basarab I. prejavil známky neposlušnosti Karol pritiahol aj s vojskom, ale po dobytí zopár miest bol nútený k ústupu následkom nedostatku zásob. Počas jeho návratu 9. novembra 1330 sa uhorská armáda stratila v horskom teréne tejto oblasti. Uhorsko a Valašsko podpísali mier a Basarab prisľúbil Karolovi, že mu ukáže cestu. Basarab ich však nalákal do pasce a v bitke pri Posade (poloha: ) ich 12. novembra prepadol zo zálohy. Po katastrofálnej porážke, Karol z bojiska unikol len vďaka ľsti. Vymenil si s Deziderom z Héderváru zbroj. Toho Valasi v domnienke, že ide o kráľa, chladnokrvne dorúbali. Tento incident znamenal počiatok existencie Valašska ako nezávislého vojvodstva. Bez Karolovho vedomia Ottomanskí Turci úspešne získali Malú Áziu pod nadvládu sultána Osmana I. a Orchana I. Chystali sa na inváziu do juhovýchodnej Európy. Zvrchovanosť juhovýchodu však mala väčšie starosti so zabezpečovaním vlastných režimov a panstiev než s koordinovanou obranou. To napomohlo Turkom rozšíriť svoju vládu v oblasti.


Povstanie Imricha Tököliho

Context: Situácia v Uhorsku Vznik Tököliho povstania sa spája s centralistickými snahami Habsburgovcov v Uhorsku, potlačením Vešeléniho sprisahania, útlakom poddaných a rekatolizáciou. Od roku 1663 Osmani v Uhorsku dobyli Nitru, Levice, Hlohovec, Nové Zámky a podnikli pustošivé výpady na Trenčín, Bojnice, Záhorie a na Moravu. V nasledujúcom roku habsburgský cisár Leopold I. 1. augusta 1664 zvíťazil v bitke pri Svätom Gottharde a 10 augusta 1664 uzavrel mier vo Vašvári, ktorý bol však nevýhodný pre Uhorsko (napríklad Osmanom zostalo územie medzi Váhom a Hronom a strategická pevnosť Nové Zámky). Malý záujem cisárskeho dvora o definitívne vyhnanie Turkov vyvolal medzi uhorskými veľmožmi veľkú nevôľu. Navyše viacerí predstavitelia cisárskeho dvora sa domáhali obmedzenia ich stavovských výsad a slobôd, tak ako sa to stalo v Česku po bitke na Bielej hore v roku 1620. Zámienku na takýto krok bolo Vešeléniho sprisahanie, v ktorom sprisahanci plánovali uniesť cisára na hrad Muráň a donútiť ho aby sa vzdal uhorskej koruny. Štyria hlavní aktéri skončili v roku 1671 na popravisku a Uhorsku bola zrušená autonómia a v roku 1673 bola zavedená guberniálna správa na čele s Gasparom Ampringerom, čím sa Uhorsko stalo priamo podriadené cisárovi. Uskutočnila sa vlna konfiškácií a viac ako 400 protestantských kazateľov a učiteľov bolo pre podozrenie z vlastizrady v mimoriadnych súdoch pod hrozbou trestu smrti nútených vzdať sa svojej viery (alebo utiecť).


Protihabsburské stavovské povstania

Context: Povstanie Juraja I. Rákociho (1643 – 1645) Ďalším povstaním bolo vystúpenie Juraja I. Rákociho. Ako spojenec Švédska a Francúzska využil Rákoci nepriaznivú situáciu pre Habsburgovcov, aby sa vyhlásil za ochrancu nespokojných uhorských protestantov. Zo Sedmohradska prenikol na východné Slovensko a ďalej na západ (1644). Roku 1645 prenikli Rákociho drancujúce oddiely znovu na západné Slovensko a ponáhľali sa na pomoc švédskemu generálovi L. Torstensonovi, ktorý obliehal Brno. Na zásah vysokej porty prerušil Juraj I. Rákoci I. vojenské akcie a vrátil sa do Sedmohradska. Ná základe Lineckého mieru (16. decembra 1645) získal Juraj I. Rákoci do doživotnej držby sedem stolíc na severovýchode Uhorska, z toho Satmársku a Sabolčskú natrvalo. Linecký mier rozšíril slobodné vyznávanie náboženstva aj na poddaných, ale inak jeho ustanovenia bránili iba privilégiá šľachty, upevňovali moc a rozširovali majetok Rákóciovskej rodiny.


Bitka pri Veľkých Vozokanoch

Context: Bojujúce strany Vojsko Uhorska tvorili prevažne vojaci lojálni rodom Forgáč a Esterházi. Žigmund Esterházi prišiel z pevnosti Nové Zámky so 745 mužmi spolu s plukovníkom Walterom. Prišli aj posádky pevností Vráble a Levice. Na druhý deň bitky sa do nej zapojili tiež sedliaci zo 16 obcí Požitavia. Spolu mala kresťanská armáda približne 1 300 vojakov a niekoľko stoviek sedliakov, radových vojakov teda mala iba tretinu oproti druhej strane. Turecká strana mala k dispozícii asi 4 000 vojakov.


Ľudovít II. (Uhorsko)

Context: Moháčska katastrofa B. Székely, Objavenie tela kráľa Ľudovíta, olej na plátne, 1860, Maďarská národná galéria, Budapešť Práve keď vrcholila veľká banskobystrická vzbura a práve keď došlo k intenzívnym rozporom vo vládnucej triede a zosadený palatín Štefan Verböci sa chystal zorganizovať prevrat, prišla správa, že sa Turci chystajú zaútočiť na Uhorsko. Práve zasadajúci uhorský snem sa „uzniesol“, že veľmi bojovať nebude a schválil len skromné financovanie vojny. Ľudovít sa obrátil o pomoc na viacero európskych vládcov, na pápeža, benátskeho dóžu, anglického kráľa Henricha VIII. a aj na svojich príbuzných, poľského kráľa Žigmunda I. a rakúskeho arcivojvodu Ferdinanda I. Napriek hroziacemu nebezpečenstvu ju však dostal len vo veľmi obmedzenej miere. Pápežská kúria poslala finančnú sumu, ale kládla si zároveň podmienku, že časť týchto peňazí musí byť využitá v boji proti v Uhorsku sa už šíriacemu luteránstvu. Uhorsko zostalo v prípravách na vojnu s Turkami osamotené. Ľudovítovi sa nepodarilo postaviť dostatočne veľkú armádu, ani mnohé jeho výzvy uhorská šľachta nesplnila. V júli padla pevnosť Petrovaradín a 29. augusta nasledovala osudná bitka pri Moháči. Na bitke sa nezúčastnilo vojsko sedmohradského vojvodu Jána Zápoľského, ani vojská z Chorvátska, a posily z Česka boli v čase bitky ešte len v Stoličnom Belehrade. Ani pomoc z rakúskych krajín, ktorú prisľúbil arcivojvoda Ferdinand, sa nedostavila včas. Navyše vojsko bolo beztak malé, nemotivované, a jagelovské vedenie nemalo pre nastávajúci boj jasne stanovenú taktiku. Zrážka uhorského vojska (25 000 mužov) s viac než dvojnásobne početnou a výborne vycvičenou armádou tureckého sultána Süleymana I. (60 000 mužov) dopadla katastrofálne. 29. augusta 1526 bola pechota (naverbovaní študenti, tovariši a mestská chudoba) takmer kompletne rozdrvená a šľachtická jazda „takticky“ ustupovala a pred vyvraždením pechoty ušla. Príznačné je, že Turci po víťaznej bitke celú noc čakali na príchod „hlavnej“ uhorskej armády (ktorú v skutočnosti práve porazili) a sultán si ešte dlho po bitke nebol istý, či naozaj zvíťazil, lebo nevedel pochopiť, že proti nemu postavili takú malú armádu. Keď Ľudovít II. videl, že je boj stratený, utiekol z bojiska. Vo všeobecnom chaose však pri kráľovi ostali len dvaja dvorania. Pri prechode cez potok Cselle pri Moháči kráľ padol z koňa a utopil sa. Jeho osobou vymrela uhorsko-česká vetva jagelovskej dynastie.


Adam Forgáč

Context: Život Bol najstarším synom baróna Žigmunda Forgáča, uhorského palatína, a jeho druhej manželky Zuzany Turzovej. Narodil sa na hrade Gýmeš pri obci Jelenec. V roku 1627 sa stal kráľovským komorníkom a zároveň kapitánom hradu Szécsény. Pôsobil aj ako kapitán mesta Košice. 4. marca 1640 vydal mesto vojsku Juraja I. Rákociho. V rokoch 1645 a 1655 sa uchádzal dokonca o post uhorského palatína, čo však nedosiahol.Neskôr pôsobil ako kapitán stredoslovenských banských miest. V auguste 1652 organizoval obranu pred rabujúcimi tureckými vojskami, ktorým sa postavil 26. augusta 1652 pri Veľkých Vozokanoch. V dvojdňovej bitke pri Veľkých Vozokanoch turecké vojská porazil. Prvý deň bitky však nebol úspešný (padli aj 4 príslušníci Esterházyovského rodu). Po neúspešnom dni však zorganizoval provizórne sily zozbierané z poddaných okolitých ohrozených obcí, s ktorými 27. augusta turecké sily premohol. V máji roku 1643 sa stal kapitánom novozámockej pevnosti. Nechal sa prelstiť Turkami a bez dostatočného prieskumu situácie podnikol výpad proti údajne oslabeným tureckým vojskám pri Parkane. V skutočnosti však Turci na jeho vojská pripravili pascu a v bitke pri Parkane 6. augusta 1663 sa z jeho 5500 vojakov napokon zachránilo iba necelých 400. Sám Forgáč sa zachránil útekom. Osmanské sily o sile asi 50 000 mužov postúpili k Novým Zámkom a vyzvali ho na kapituláciu, ktorú odmietol. Mesto bolo ostreľované osmanským delostrelectvom. 22. septembra 1663 došlo k nehode, pri ktorej vybuchol sklad pušného prachu vo Fridrichovej bašte. Ďalšia obrana mesta bola nemožná. So zvyškom posádky opustil pevnosť 26. septembra. 24. septembra 1663 bol po mesiac a pol dlhom obliehaní nútený vzdať vojskám veľkovezíra Ahmeda Köprülü. Strata Nových Zámkov mala za následok stratu ďalších miest od Levíc po Nitru. Západné Slovensko bolo vydané napospas osmanského rabovaniu. Osmanské sily prenikli až na Moravu. Pre vojenské neúspechy bol postavený pred vojenský súd, ale napokon ho oslobodili. Od roku 1670 do smrti bol krajinským radcom. Po zrušení uhorskej ústavy v roku 1673 bol jedným zo štyroch radcov gubernátora Ampringenta. V roku 1674 sa stal jedným zo sudcov bratislavskej sedrie.. Zomrel 10.júna 1681 v Rajke. Jeho telo dodnes odpočíva v trnavskom kostole sv. Štefana. Rodina Adam Forgáč bol trikrát ženatý. Prvou manželkou bola Barbora Sečianska, vdova po Adamovi Turzovi (dcéra Juraja Séčiho a Márie Drugetovej) pravnučka známej Alžbety Báthoryovej, druhou manželkou bola Judita Révaiová (bola dcérou strážcu koruny a autora oslavného spisu o uhorskej korune Petra Révaia, vdova po Pavlovi Nádašdym) a treťou bola Katarína Rechbergová. S týmito manželkami mal dokopy 8 detí: Adam ( 1663 - † 27. september 1716) - novohradský župan Šimon ( 8. júl 1669 - † 13. september 1730) František Zuzana Anna Eva Dorota Kristína


Nové Zámky

Context: V meste začiatkom 18. storočia vypukla morová epidémia, v roku 1831 cholera. Prvá lekáreň bola v meste otvorená v roku 1764. V meste bola založená mestská nemocnica, xenodochia, ktorej úlohou nebolo liečenie, ale poskytovanie útulku chorým, starým a bezvládnym ľuďom. Mesto Nové Zámky nemalo dlho lekára. Ešte v roku 1803 chirurgické operácie vykonávali ľudoví felčiari. Najväčšiu zásluhu o získanie financií na výstavbu novozámockej nemocnice mal riaditeľ novozámockej sporiteľne František Kapisztóry (1818 – 1900). Stavba prvej nemocnice sa začala v roku 1894 a odovzdaná bola 1. júna 1896. Prvým riaditeľom nemocnice sa stal MUDr. Štefan Dohmann. Okrem jednej boli vtedy ošetrovateľkami prvej novozámockej nemocnice sestry rádu svätého Vincenta.


Zlaté Moravce

Context: Politika Z hľadiska celoštátneho bolo v minulosti mesto za Rakúsko-Uhorska samostatným volebným obvodom. Začiatkom 20. storočia sa volilo vo voľbách verejne na dnešnom námestí A.Hlinku. Za prvej republiky sa v meste angažovali mnohé strany. V komunálnych voľbách niekoľkokrát vyhrala Krajinská kresťansko-sociálna strana pred HSĽS a Židovskou stranou. V parlamentných voľbách bolo poradie na prvých dvoch miestach opačné, pričom na treťom mieste sa umiestnila ČSSD (Československá strana sociálne demokratická). Mesto v tomto období často navštevoval aj prezident T.G.Masaryk vzhľadom na to, že v neďalekých Topoľčiankach mal svoje letné sídlo. Rovnako tak niekoľko návštev vykonal aj jeho nástupca E.Beneš. Po roku 1989 sa v meste opäť začala rozvíjať politická aktivita. V 90. rokoch tu v parlamentných približne polovicu hlasov dostávali strany HZDS a SNS, zvyšok si rozdelili pravicové uskupenia (KDH, DÚ, neskôr SDK a SDKÚ) a ľavicová strana (SDĽ). Po roku 2000 sa volebná podpora niesla -tak ako na celom Slovensku- v znamení poklesu podpory HZDS a náraste podpory strane SMER-SD. Štatút okresného mesta Zlaté Moravce boli od 18. storočia sídlom Tekovskej župy, patrili však k počtom obyvateľov medzi najmenšie centrá žúp a tak sa hlavný rozvoj sústredil do iných miest. Napriek tomu si udržali význam aj za prvej ČSR a v roku 1924 sa stali sídlom okresu a to potrvalo až do roku 1960, kedy boli pričlenené k okresu Nitra. V roku 1975 bola ku mestu pričlenená pôvodne samostatná obec Žitavany a stala sa mestskou časťou. Sídlom okresu sa stali opäť v roku 1996. Tento štatút však v súčasnosti nemá taký značný význam, keďže sa po reforme štátnej správy v roku 2001 uvoľnili kompetencie samosprávy miest a krajov. Napokon bol v roku 2002 zrušený okresný úrad a jeho kompetencie prenesené na MsÚ a iné úrady. V tom istom roku sa odtrhli aj Žitavany na základe slobodného rozhodnutia obyvateľov tejto obce v referende. Mestské zastupiteľstvo a samospráva V meste fungovala vedľa Župnej administratívy aj miestna samospráva na čele s richtárom.Po roku 1918 sa premenovala na starostu a bola už volená, neskôr, v rokoch 1938 – 45 vládny komisár a v období 1948 – 89 predseda Národného výboru. Po roku 1989 sa začal označovať ako primátor. Volí sa na štyri roky spolu s 17-členným Mestským zastupiteľstvom, ktoré je volené z piatich obvodov, v ktorých sú zahrnuté aj Prílepy a Chyzerovce. Silné zastúpenie v ňom má po roku 2010 koalícia Smer-HZDS-KDH a tiež nezávislí. Mesto má tiež vlastnú políciu pozostávajúcu z dvanástich príslušníkov. Primátori mesta od r.1991 Ing. Peter Orban – 1991 – 1998 Ing. Milan Skyva – 1998 – 2002 Ing. Serafína Ostrihoňová – 2002 – 2010, 2014/15 Ing. Peter Lednár – 2011 – 2014 PaedDr. Dušan Husár – 2016 – Po komunálnych voľbách v roku 2006 bola primátorkou mesta opätovne zvolená Ing. Serafína Ostrihoňová ako nezávislá kandidátka. Za 2 funkčné obdobia sa stala známou prakticky po celom Slovensku a s ňou aj Zlaté Moravce. Mesto sa zviditeľnilo najmä stálymi spormi medzi primátorkou a poslancami Mediálnu pozornosť si vyslúžila aj držaním 4-dňovej protestnej hladovky v stane pred Úradom vlády SR v máji 2006, kedy žiadala urýchlené dobudovanie rýchlostnej cesty R1, ktorá mala byť riešením na často nehodový úsek I/65 medzi Nitrou a Zlatými Moravcami, ktorý je súčasťou hlavného ťahu na Banskú Bystricu Po vyostrenej kampani v roku 2010 v komunálnych voľbách skončila na druhom mieste s vyše 1600 hlasmi. Za primátora mesta bol zvolený Ing. Peter Lednár, ako kandidát koalície Smer-SD, KDH, HZDS.


Letisko Nové Zámky

Context: Externé odkazy  Aeroklub Nové Zámky – Oficiálna webstránka Aeroklubu Nové Zámky s informáciami o letisku Nové Zámky Kategória:Doprava v Nových Zámkoch


Gymnázium (Nové Zámky, M. R. Štefánika 16)

Context: Externé odkazy  Gymnázium Nové Zámky – oficiálna stránka školy Kategória:Gymnáziá na Slovensku Kategória:Školy v Nových Zámkoch


Nové Zámky

Context: Šport  Futbal V meste Nové Zámky sú dva futbalové štadióny. Futbalové mužstvo (FKM Nové Zámky) momentálne hrá v súťaži 3. slovenskej futbalovej ligy. V minulosti tu pôsobili také futbalové osobnosti ako Juraj Szikora alebo Michal Vičan. Športová hala Milénium Športová hala „Milénium“ v Nových Zámkoch Mesto je dnes charakteristické najmä množstvom športových a oddychových centier. Medzi tradične významné športy v meste patria sálové športy a hlavne hádzaná. Družstvo mužov hrá v 1. slovenskej lige a v medzinárodnej lige HIL. Viacúčelová športová hala Milénium bola slávnostne odovzdaná do užívania 29. decembra 1999. Je určená na športové a kultúrno-spoločenské využitie – hádzanú, volejbal, sálový futbal, aerobic, kalanetiku, usporadúvanie koncertov, plesov, valných zhromaždení akcionárov firiem, výročných konferencií, vystúpenia tanečných a speváckych zoskupení. Kapacita sektorovo i farebne odlíšených priestoroch hľadiska je 994 divákov, športová plocha – palubovka má rozmery 40 x . Športovcom i návštevníkom je k dispozícii svetelná tabuľa, ozvučovacia technika ôsmich kusov reproduktorov zn. JBL, automatizovaná regulácia prúdenia vzduchu, štyri moderne vybavené šatne, sauna s bazénom i klubovňa s výhľadom na hraciu plochu. Na prízemí ŠH je reštaurácia s vlastnou kuchyňou s možnosťou celodenného stravovania. V priestoroch nad reštauráciou sa nachádzajú miestnosti na ubytovanie cca 20 osôb. Relax komplex Relax komplex v Nových Zámkoch Bývalé mestské kúpele existujú už od roku 1964. Začiatkom deväťdesiatych rokov sa mesto rozhodlo pre ich kompletnú rekonštrukciu. V januári 1996 otvorili zrekonštruované priestory mestských kúpeľov pod novým názvom Relax komplex . Objekt patrí pod Správu cestovného ruchu a nachádza sa vo veľkej presklenej budove na Tureckej ulici. Celé ľavé krídlo budovy majú prenajaté súkromní podnikatelia, ktorí v týchto priestoroch prevádzkujú biokozmetiku, kaderníctvo a holičstvo, kozmetický salón, fitnescentrum, sauna a cestovná kancelária. V pravom krídle budovy sa nachádza bazén, ktorý je otvorený desať mesiacov v roku. Kapacita bazéna je najviac vyťažená v zimných mesiacoch. V okolí bazéna pod veľkými sklenými oknami je množstvo živých kvetov, medzi ktorými prevládajú palmy. Detský bazén má hĺbku a pre dospelých dosahuje max. hĺbku . Na bezpečnosť návštevníkov počas celého dňa dozerajú dvaja profesionálni plavčíci. V krytom bazéne sa uskutočňujú plavecké preteky, Majstrovstvá Slovenska a tradične sa usporiadavajú dvakrát do roka preteky s medzinárodnou účasťou, ktoré organizujú plavecké oddiely za spoluúčasti SCR. Vedenie SCR bezplatne prenajíma bazén pre Centrum voľného času, ktoré organizuje niekoľkokrát do roka plavecké preteky detí. Zimný štadión Zimný štadión v Nových Zámkoch. Ľadová plocha zimného štadiónu v Nových Zámkoch býva k dispozícii už v lete. Každý rok sa usporadúvajú hokejové turnaje na medzinárodnej úrovni. Tento zimný štadión je moderným zariadením pre všestranné využitie najmä v zimnom období. Má ideálne podmienky pre sústredenie hokejových a krasokorčuliarskych družstiev, organizovanie ich turnajov a pretekov. Služby na zimnom štadióne v objekte sú poskytované masérske a saunové služby, brúsenie korčulí, občerstvenie v miestnom bufete v blízkosti areálu je reštaurácia s celodenným stravovaním, prípadné ubytovacie služby možno zabezpečiť v hoteloch alebo v súkromí na území mesta prostredníctvom tunajších cestovných kancelárií v jarnom a letnom období možno využiť celý priestor štadióna na uskutočnenie kontraktačných podujatí, veľtrhov a propagačných výstav pre všetky podnikateľské subjekty. V meste pôsobí hokejový klub HC Nové Zámky, ktorý je súčasťou slovenskej Tipsport extraligy. Kúpalisko Štrand Kúpalisko Štrand v Nových Zámkoch. Socha Emila Tatárika, zakladateľa kúpaliska Štrand, dielo novozámockého sochára Tibora Szilágyiho Termálne kúpaliská sa nachádzajú na viacerých miestach novozámockého okresu. V Nových Zámkoch je to kúpalisko Štrand , ktoré leží pri rieke Nitre. Od júna 2005 je na Štrand nový vstup cez drevený most, bývalý vstup slúži pre zásobovanie. Ponúka 4 bazény – rekreačný, plavecký, cvičný a detský, v ktorých sa voda neustále vymieňa. Z hĺbky tu vyviera 62 °C teplá voda s výdatnosťou 4,5 l za sekundu. Na rozlohe s množstvom zelene a krásnej kvetinovej výzdoby sú sústredené základné služby pre rekreantov, športové ihriská, minigolf, ihriská pre deti. Služby pre návštevníkov: kúpanie pre dospelých a deti v bazénoch s termálnou vodou, oddych a relax v pokojnom a príjemnom prostredí okrem kúpania široký sortiment služieb občerstvenia a športového vyžitia a vodných atrakcií predpredaj vstupeniek pre organizácie, firmy a občanov za výhodné ceny požičovňa športových potrieb, volejbalové ihrisko, tenisové kurty, obrie šachy, priestory pre stolný tenis, dvojdráhová kolkáreň s automatickým stavačom kolkov, bufetom a saunou, vodná kĺzačka – tobogán, minigolf, soláriá voľné plochy pre slnenie a opaľovanie v blízkosti areálu veľkokapacitné parkovisko motorových vozidiel a jednostopových vozidiel niektoré priestory a zariadenia športového charakteru možno využiť pre pohybové aktivity aj v mimosezónnom období. Tenisový areál mesta Tenisový areál v Nových Zámkoch. Mesto Nové Zámky má vybudovaný moderný tenisový areál. Pre rekreantov, ako aj profesionálnych tenistov ponúka areál až osem tenisových dvorcov s antukovým povrchom, krytú halu, ktorú možno využívať aj v zimných mesiacoch a veľkú asfaltovú plochu s tromi stenami pre jednotlivcov. Každé leto sa tu uskutočňujú celoštátne tenisové turnaje. Profesionálnu úroveň tohto areálu i trénerov potvrdzuje aj účasť Novozámčanky Henriety Nagyovej vo svetovom rebríčku, kde v roku 1999 bola na 22 mieste. Letisko v Nových Zámkoch Letisko v Nových Zámkoch. Budova hangáru a riadiacej veže na letisku. V roku 1931 obuvnícky podnikateľ Tomáš Baťa kúpil továreň na spracovanie koží v Nových Zámkoch, ktorá sa nachádzala v miestach neskoršej továrne na výrobu elektrospotrebičov (Elektrosvit). Baťa bol nadšencom lietania a mal v pláne venovať sa podnikaniu aj v oblasti letectva. V roku 1932 požiadal o vybudovanie letiska, ktoré malo slúžiť pre podnikovú dopravu a športové vyžitie leteckých nadšencov z radov zamestnancov obuvníckeho koncernu. Tomáš Baťa budoval letiská aj vo Svite a v Partizánskom (vtedajších Baťovanoch). Letisko sa nachádza asi tri kilometre južne od centra mesta pri ceste smerom na Komárno. Prevádzka novozámockého letiska sa krátko po jeho založení tragickou smrťou Tomáša Baťu pri leteckom nešťastí v roku 1932 prerušila. K obnoveniu leteckej prevádzky došlo až po II. svetovej vojne. Dňa 9. novembra 1946 bol založený Aeroklub Nové Zámky , ktorý pôsobil ako súčasť Slovenského národného aeroklubu . Neskôr tento Aeroklub patril k Dobrovoľnému zväzu ľudového letectva a prakticky od roku 1951 až do roku 1990 sa stal zložkou tzv. Zväzu pre spoluprácu s armádou ( Zväzarmu ). V roku 1990 vznikol Slovenský národný aeroklub gen. M. R. Štefánika . V aeroklube lietajú vetrone typu Osa, Orlík, Blaník, ASW, motorové rogalo, motorové lietadlá Typu Zlín, ale aj Cirrus, či Cessna. Letisko poskytuje rôzne služby: letecké práce pre poľnohospodárstvo a lesné hospodárstvo, hliadkovacie lety, vlečenie vetroňov, servis leteckej techniky, má aj leteckú školu, požičiava lietadlá, poskytuje služby kondičného lietania, vyhliadkových letov, poskytuje reklamnú činnosť s použitím leteckej techniky, nepravidelnú leteckú dopravu, pomoc pri hasení požiarov. Na letisku sú organizované letecké dni a 30. augusta 2008 sa uskutočnil festival elektronickej a tanečnej hudby s názvom Aquabeatz. Tento siedmy ročník festivalu sa presťahoval z kúpaliska Štrand do areálu letiska. Hudba bola na festivale prezentovaná na štyroch pódiách. Vodné kaskády Zúgov a lesopark Berek Pohľad na kaskády Zúgov . Pohľad z kaskády Zúgov . Na severovýchodnom okraji mesta v blízkosti rozsiahlej záhradkárskej osady sa nachádzajú vodné kaskády „ Zúgov “. Rieka Nitra sa nad Zúgovom rozdeľuje na dve ramená, v mieste kaskád sa tieto ramená spájajú, takže kaskádovité vodopády sú zdvojené v tvare roztiahnutého písmena „V“. Slovko „ zúgó “ v maď. opisuje zvuk hučiacej, padajúcej vody. Žiaľ v dnešnej dobe už neexistuje kvôli postaveniu malej vodnej elektrárne , ktorá zničila nádherné oddychové miesto novozámčanov. Tok Nitry pokračuje východným a južným okrajom mesta, a popri lesoparku „ Berek “ mesto opúšťa. Názov Berek bol v stredovekej maďarčine používaný na označenie lesa, neskôr lesného územia, v súčasnosti sa v hovorovej reči nepoužíva. File:NZ berek 01.jpg|Most pre peších k lesoparku Berek v Nových Zámkoch. File:NZ berek 02.jpg|Vstup k lesoparku Berek v Nových Zámkoch. File:NZ berek 03.jpg|Lesopark Berek, Nové Zámky. File:NZ berek 04.jpg|Lesopark Berek, Nové Zámky.


HK Lokomotíva Nové Zámky

Context: História TJ bola založená 25. augusta 1965. Združovala tri športy: ľadový hokej, stolný tenis a RTVŠ. V roku 1974 bola vybudovaná umelá ľadová plocha i v Nových Zámkoch. V roku 1986 sa muži stali účastníkmi II. SNHL. Od sezóny 2006/07 je klub účastníkom 1. hokejovej ligy.


Nesvady

Context: Polohopis Mesto leží v centrálnej časti Podunajskej nížiny, na severe okresu Komárno. Nachádza sa na východe geomorfologického celku Podunajská rovina, v časti Novozámocké pláňavy. Západným okrajom preteká Stará Nitra. Prístup do mesta zabezpečujú cesty III. triedy z Nových Zámkov ( SV smerom), Kolárova ( Z smerom) a Hurbanova ( JV smerom). Okresné mesto leží južne a krajské mesto Nitra je vzdialené severným smerom.


Andovce

Context: Polohopis Obec sa nachádza na Podunajskej nížine, v juhozápadnej časti okresu Nové Zámky. Medzi najbližšie sídla patria Nové Zámky ležiace 2 kilometre na východ a Palárikovo, ktoré leží 5 kilometrov severozápadne.


Bibliotheka Kaláka

Context: Akvizícia dokumentov Dokumenty sú získané darmi od občanov mesta Nové Zámky ako aj z rôznych ďalších miest Slovenskej republiky. Doteraz bolo zhromaždených 32 000 titulov kníh. Nachádzajú sa tu dokumenty v slovenskom, maďarskom jazyku, v menšej miere anglická, nemecká a ruská literatúra. Nachádza sa tu nielen beletria, ale aj odborné publikácie z rôznych oblastí. Kuriozitou sú knihy vydané ešte pred rokom 1945, niektoré z nich majú muzeálnu hodnotu. Taktiež tu nájsť literatúru o regionálnej histórii nášho mesta a jeho okolia.


Nemocnica s poliklinikou (Gelnica)

Context: História výstavby Nemocnica s poliklinikou (NsP) v Gelnici, vtedy pod názvom Okresný ústav národného zdravia, bola postavená v 50. rokoch 20. storočia. Projekt 130 lôžkovej nemocnice vznikal od roku 1952, v období historizujúceho socialistického realizmu. Autorom projektu bol architekt Ernest Krampl, ktorý pri tejto stavbe spolupracoval s G. Paulom. Stavba bola odovzdaná v roku 1959. Postavili ju v období kampane výstavby nemocníc v stredne veľkých mestách. Počas výstavby sa vystriedalo množstvo názorov na organizáciu zdravotníctva, stavebníctva a architektonického výrazu, čo spôsobilo aj čiastočné omeškanie odovzdania stavby (pôvodne sa mala odovzdať do užívania roku 1956). Aj napriek iným ďalším ťažkostiam, sa o dobrý postup práce vzorne starali majster Jozef Varga a stavbyvedúci Juraj Benc. Stavbu realizovali firmy Pozemné stavby a Stavomontáže so sídlom v Košiciach, ktoré súčasne s gelnickou NsP stavali aj nemocnicu v Revúcej. Lekárske a liečebné zariadenia montovali pracovníci Chirany.


Nové Zámky

Context: Zdravotníctvo Budova novej nemocnice. Nová nemocnica – Bola postavená v roku 1982 na Slovenskej ulici. Budova je 13-poschodová, dnes funguje ako fakultná nemocnica a je jednou z najlepších nemocníc na južnom Slovensku.


Nové Zámky

Context: V 18. storočí boli Nové Zámky poľnohospodárskym mestom. Napriek tomu, že prvé pokusy sa objavili skôr, k rozmachu remeselnej výroby došlo až 19. storočí. Najstarší remeselný cech, cech garbiarov, bol založený v roku 1609. V roku 1872 boli cechy zrušené, vzniklo niekoľko priemyselných spolkov: krajčírsky, kováčsky, klobučnícky, obuvnícky. Okrem týchto priemyselných odvetví mal v meste významné postavenie aj tehlársky priemysel a obilné mlyny. Tehelňu založil v roku 1889 Gašpar Kurtzweil. Dnes sú po ňom pomenované rybníky, z ktorých sa pôvodne tažil íl. V tehelni boli vyrábané tehly so značkou ADK (Adler–Deutsch–Kurtzweil). Pôvodne sa vyrábali tehly so značkou KG (Kurtzweil Gáspár Cserép- és Téglagyára, „Tehlová a škridlová fabrika Gašpara Kurtzweila“), pracovalo tu 30 zamestnaných, za rok sa vyrobilo 1,5 milióna tehál. Prvý trinásťkolesový obilný mlyn v meste založil ešte Peter Pázmány. V 19. storočí nastala zmena v štruktúre poľnohospodárstva mesta. V jeho okolí sa začalo vo väčšej miere pestovať ovocie a hrozno. 1. mája 1900 začala výrobu Bánhegyiho fabrika na výrobu kožušín, ktorá od roku 1904 vyrábala aj obuv. Továreň na výrobu plynu začala produkciu v roku 1902, kým ľanová továreň v roku 1906.


Ostrihomská župa (Uhorsko)

Context: Slovenská časť bývalej župy  Dejiny V roku 1917 (potvrdené Trianonskou zmluvou r. 1920) sa časť na sever od Dunaja stala súčasťou Česko-Slovenska, južná zase Maďarska. V Česko-Slovensku sa zvyšky Ostrihomskej a Rábskej župy spojili s Komárňanskou župou, čo pretrvalo do roku 1923. V rokoch 19231928 bolo územie súčasťou Nitrianskej veľžupy. V súčasnosti je územie súčasťou Nitrianskeho kraja. Počas 2. svetovej vojny bola slovenská časť bývalej Ostrihomskej župy obsadená Maďarskom (na základe Viedenskej arbitráže), ktoré obnovilo pôvodnú Ostrihomskú župu. Po vojne však boli ustanovené predvojnové hranice. Ekonomika V súčasnosti patrí slovenská časť župy skôr medzi stredne bohaté slovenské oblasti s vyššou nezamestnanosťou, veľa obyvateľov z okolia Štúrova dochádza za prácou do Bratislavy alebo Ostrihomu. Turistický ruch Medzi najzaujímavejšie pamiatky patrí mesto Ostrihom s klasicistickou bazilikou týčiacou sa nad mestom, v ktorej sú uchované biskupské rúcha z 15.19. storočia a Ostrihomský hrad. V Štúrove sa nachádza termálne kúpalisko Vadaš. Mestá sú spojené obnoveným mostom Márie-Valérie, ktorý zrekonštruovali (dostavali chýbajúce časti medzi piliermi) r. 1999. Zničený bol ustupujúcimi nemeckými vojskami r. 1944.


Železničná stanica Nové Zámky

Context: Introduction  Železničná stanica Nové Zámky je hlavná železničná stanica v Nových Zámkoch. Mesto bolo na železnicu napojené v roku 1850, kedy bola sprevádzkovaná trať medzi Bratislavou a Štúrovom. Vybudovaním tratí do Komáromu, Prievidze, Zvolena a Zlatých Moraviec vznikol dôležitý dopravný uzol, cez ktorý prechádza okrem dopravy na Budapešť aj prevažná časť dopravy na stredné Slovensko. Postupne tu bolo vybudovaných 10 koľají, 4 nástupišťa a technické i personálne zázemie pre železničný uzol nadregionálneho významu. Kľúčové trate sú dvojkoľajné a elektrifikované, trate do Komárna a (od Šurian aj) Zlatých Moraviec sú jednokoľajné a neelektrifikované.


Železničná trať Nové Zámky – Komárom

Context: Dejiny Komárno ako dôležitý prístav na Dunaji bol na uhorskú železnicu napojený traťou z Bratislavy 17. novembra 1896. Rozvoj dopravy si v roku 1910 vyžiadal vybudovanie lokálnej trate do Nových Zámkov, kadiaľ viedla významná spojnica Viedeň – Bratislava – Budapešť. Úsek prekonával mostom Dunaj a končil v maďarskom Komárome. V tomto roku sa v meste vybudovala aj nová železničná stanica, vzdialená od pôvodnej asi 150 m, ktorá 10. mája 1910 privítala prvých cestujúcich. Na trati bola 24. mája 1972 dokončená elektrifikácia a v súčasnosti slúži najmä na prímestskú a nákladnú dopravu.


Štúrovo

Context: Humánna geografia  Poľnohospodárstvo Okolie mesta je typické svojou úrodnou pôdou, hlavne černozemou, ktorá je veľmi kvalitná a s vhodnými prírodnými podmienkami zaručuje bohatú úrodu. Pestuje sa hlavne pšenica, raž, kukurica, slnečnica, repka olejná ale aj mnoho ďalších plodín. Poľnohospodárska pôda sa vrátila po roku 1989 pôvodným majiteľom, ktorí ju predali alebo si ju sami obhospodarujú. Priemysel Do 60. rokov minulého storočia bol priemysel slabo rozvinutý (v meste fungoval mlyn, škrobáreň, teheľňa) a až po vzniku Juhoslovenských celulózok a papierní (1963) sa menil charakter mesta, z ktorého sa vyprofiloval jeden z najväčších papierenských závodov vo vtedajšom Česko-Slovensku. Doprava Železničná stanica v Štúrove. Štúrovo je vďaka svojej polohe významnou železničnou križovatkou. Územím Štúrova prechádzajú 2 železničné trate. Jedna z nich, trať 130 tvorí súčasť hlavného ťahu z Česka cez Bratislavu, Nové Zámky do Štúrova s priamym pokračovaním do Budapešti. Táto trať sa nachádza na európskom koridore č.IV. Trať sa využíva hlavne na tranzitnú prepravu vo východo-západnom smere. Významná je ale aj osobná vnútroštátna a medzinárodná preprava. Druhou železničnou traťou je trať Štúrovo – Levice, ktorá má regionálny charakter. Je jednokoľajová a bez elektrickej trakcie. Štúrovom neprechádza významná cesta. Mesto je s okolím spojené cestami: I/63 (Komárno), II/509 (Nové Zámky), I/76 (Levice), II/564 (Šahy) Vodná doprava má najväčšie rezervy zo všetkých druhov dopravy v Štúrove. Mesto má 2 prístavy. Osobný sa nachádza v centre mesta na nábreží Dunaja a nákladný prístav je v areáli firmy Smurfit Kappa. Oba tieto prístavy sú využívané minimálne. Najbližšími letiskami sú letisko M. R. Štefánika v Bratislave a medzinárodné letisko Ferenca Liszta v Budapešti. Obyvateľstvo V roku 2001 žilo v Štúrove 11 708 občanov. Colors id:lightgrey value:gray(0.9) id:darkgrey value:gray(0.7) id:sfondo value:rgb(1,1,1) id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8) ImageSize width:1024 height:384 PlotArea left:50 bottom:50 top:30 right:30 DateFormat x.y Period from:0 till:15000 TimeAxis orientation:vertical AlignBars justify ScaleMajor gridcolor:darkgrey increment:5000 start:0 ScaleMinor gridcolor:darkgrey increment:1000 start:0 BackgroundColors canvas:sfondo BarData bar:1989 text:1989 bar:1990 text:1990 bar:1991 text:1991 bar:1992 text:1992 bar:1993 text:1993 bar:1994 text:1994 bar:1995 text:1995 bar:1996 text:1996 bar:1997 text:1997 bar:1998 text:1998 bar:1999 text:1999 bar:2000 text:2000 bar:2001 text:2001 bar:2002 text:2002 bar:2003 text:2003 bar:2004 text:2004 bar:2005 text:2005 bar:2006 text:2006 bar:2007 text:2007 bar:2008 text:2008 bar:2009 text:2009 bar:2010 text:2010 bar:2011 text:2011 bar:2012 text:2012 PlotData color:barra width:20 align:left bar:1989 from:0 till: 14270 bar:1990 from:0 till: 14381 bar:1991 from:0 till: 13391 bar:1992 from:0 till: 13561 bar:1993 from:0 till: 13585 bar:1994 from:0 till: 13581 bar:1995 from:0 till: 13491 bar:1996 from:0 till: 13486 bar:1997 from:0 till: 13440 bar:1998 from:0 till: 13333 bar:1999 from:0 till: 12090 bar:2000 from:0 till: 12015 bar:2001 from:0 till: 11704 bar:2002 from:0 till: 11607 bar:2003 from:0 till: 11487 bar:2004 from:0 till: 11353 bar:2005 from:0 till: 11198 bar:2006 from:0 till: 11066 bar:2007 from:0 till: 10979 bar:2008 from:0 till: 10875 bar:2009 from:0 till: 10837 bar:2010 from:0 till: 10763 bar:2011 from:0 till: 10901 bar:2012 from:0 till: 10755 PlotData bar:1989 at: 14270 fontsize:S text: 14270 shift:(-10,5) bar:1990 at: 14381 fontsize:S text: 14381 shift:(-10,5) bar:1991 at: 13391 fontsize:S text: 13391 shift:(-10,5) bar:1992 at: 13561 fontsize:S text: 13561 shift:(-10,5) bar:1993 at: 13585 fontsize:S text: 13585 shift:(-10,5) bar:1994 at: 13581 fontsize:S text: 13581 shift:(-10,5) bar:1995 at: 13491 fontsize:S text: 13491 shift:(-10,5) bar:1996 at: 13486 fontsize:S text: 13486 shift:(-10,5) bar:1997 at: 13440 fontsize:S text: 13440 shift:(-10,5) bar:1998 at: 13333 fontsize:S text: 13333 shift:(-10,5) bar:1999 at: 12090 fontsize:S text: 12090 shift:(-10,5) bar:2000 at: 12015 fontsize:S text: 12015 shift:(-10,5) bar:2001 at: 11704 fontsize:S text: 11704 shift:(-10,5) bar:2002 at: 11607 fontsize:S text: 11607 shift:(-10,5) bar:2003 at: 11487 fontsize:S text: 11487 shift:(-10,5) bar:2004 at: 11353 fontsize:S text: 11353 shift:(-10,5) bar:2005 at: 11198 fontsize:S text: 11198 shift:(-10,5) bar:2006 at: 11066 fontsize:S text: 11066 shift:(-10,5) bar:2007 at: 10979 fontsize:S text: 10979 shift:(-10,5) bar:2008 at: 10875 fontsize:S text: 10875 shift:(-10,5) bar:2009 at: 10837 fontsize:S text: 10837 shift:(-10,5) bar:2010 at: 10763 fontsize:S text: 10763 shift:(-10,5) bar:2011 at: 10901 fontsize:S text: 10901 shift:(-10,5) bar:2012 at: 10755 fontsize:S text: 10755 shift:(-10,5) TextData fontsize:S pos:(20,20) Etnické zloženie obyvateľstva v roku 2011 Maďari – 60,7 % Slováci – 26,8 % Česi – 0,8 % Rómovia – 0,2 % a iní Náboženské zloženie obyvateľstva rímski katolíci – 78,18 % bez vyznania – 12,27 % evanjelici a. v.- 1,36 % grécki katolíci – 0,20 % pravoslávni – 0,09 % a iní (reformovaní, Svedkovia Jehovovi…) Školstvo a zdravotníctvo V Štúrove sa nachádza 5 materských škôl, 2 základné školy (jedna s vyučovacím jazykom slovenským a druhá s vyučovacím jazykom maďarským), špeciálna základná škola, gymnázium, združená stredná škola (bývalé papierenské učilište) a súkromná obchodná akadémia. Od roku 2006 pôsobí v meste Edukačné centrum českej súkromnej Vysokej školy logistiky so sídlom v Přerove. Mesto má vlastnú polikliniku a stanicu rýchlej zdravotnej pomoci. Najbližšia nemocnica sa nachádza v Ostrihome, v Komárne a v Nových Zámkoch.


Staré Zámky

Context: Dejiny osídlenia Najstaršie osídlenie skalného ostrohu na ktorom sa hradisko nachádzalo sa na základe ojedinelých nálezov patriacich ku kultúre s moravskou maľovanou keramikou datuje do obdobia neskoréhoo neolitu až raného eneolitu (5. až 4. tisícročie pred n. l.). V priebehu eneolitu se tu usadil ľud kultúry nálevkovitých pohárov a neskôr ľud kultúry s kanelovanou keramikou. O intenzivnom osídlení v tejto dobe svedčia základy husto zastavaného sídliska, obohnaného obranným valom a priekopou, ako aj nálezy medených predmetov, mramorových korálok alebo pásových zápon z kostí. K opakovanému osídleniu došlo ešte niekoľkokrát v dobe bronzovej (podolská fáza stredodunajskej kultúry popolnicových polí), laténskej a začiatkom sťahovania národov. Najväčšieho rozkvetu sa Staré Zámky dočkali počas slovanského osídlenia v strednom a mladšom hradiskovom období počas veľkomoravského obdobia. Už od 8. storočia vznikal okolo osady hlinovitý val s drevenou palisádou. Začiatkom 9. storočia bolo vybudované mohutné opevnenie, veľmožský dvorec s asi 10 m vysokou drevenou strážnou vežou, zrubové stavby a zrejme aj kostol. Priestor predhradia bol v tejto dobe využívaný na pohrebné účely. Hradisko se v tejto dobe stalo jedným z dôležitých centier ríše, ktoré si svoj význam udržalo ešte desiatky rokov po jej páde. Koncom veľkomoravského obdobia postihol hradisko ničivý požiar, ktorý významne poškodil opevnenie aj veľmožský dvorec. Hroty šípov pocházejúce z tejto doby svedčia o násilnom prepadnutí nepriateľskými vojskami. Opevnenie však bolo v menšom rozsahu obnovené a hradisko fungovalo až do konca 10. storočia.


Nové Zámky

Context: Turci aj napriek mierovým dohodám podnikali vojenské výpravy na Pohroní a Považí. V auguste 1652 v bitke pri Veľkých Vozokanoch novozámocký hradný kapitán Adam Forgáč so svojím 1300-členným vojskom a s pomocou ľudí zo šestnástich obcí Požitavia zvíťazil nad 4000-člennou tureckou armádou. V boji padlo 48 kresťanov a 800 Turkov, padli aj štyria členovia rodu Esterháziovcov (Ladislav Esterházi, František Esterházi, Tomáš Esterházi a Gašpar Esterházi) a z tureckého sprievodu bolo oslobodených 150 zajatcov.


Bitka pri Sečanoch

Context: Introduction  Bitka pri Sečanoch sa odohrala 4.5. apríla 1562 pri Sečianskom hrade. V bitke porazil sandžak-beg Fiľakovského sandžaku Hasan Prodovič spojené vojská Zvolenskej stolice a hornouhorských banských miest o sile asi 10 000 mužov.


Veľké Vozokany

Context: Dejiny V katastrálnom území obce sa našli pozostatky dočasného osídlenia lovcov mamutov z obdobia paleolitu. Trvalé osídlenie potvrdzujú náhodné náleziská z neolitu. Prvá písomná zmienka z roku 1209 nazýva obec Wezeken a naznačuje služobnícku osadu. Obec bola súčasťou majetkou beňadického opátstva. V roku 1228 časť obce patrila Nitrianskemu biskupstvu, v 13. storočí Huntovcom-Poznanovcom a Maróthyovcom. Tak ako mnohé obce regiónu, i Veľké Vozokany trpeli pod nadvládou Turkov, ktorými boli podmanené v roku 1618. V katastrálnom úseku obce sa pri Starom háji 26. augusta 1652 odohrala významná bitka, v ktorej boli Turci spojenými silami rodov Forgáč, Esterházi a miestnych sedliakov porazení, čo prispelo ku skráteniu ich panstva na Slovensku.


Malé Vozokany

Context: Introduction  Malé Vozokany sú obec na Slovensku v okrese Zlaté Moravce.


Bitka pri Rozhanovciach

Context: Introduction  Bitka pri Rozhanovciach bolo vojenské stretnutie, ktoré sa odohralo v piatok 15. júna 1312 pri Rozhanovciach neďaleko Košíc medzi vojskom kráľa Karola I. Róberta z Anjou, posilneným o vojská spišských Sasov, bojovníkov rádu johanitov a vojsko Košíc, a vojskami Omodejovcov (synov nebohého palatína Omodeja), doplnenými o oddiely Matúša Čáka Trenčianskeho.


Veľké Vozokany

Context: Introduction  Veľké Vozokany sú obec na Slovensku v okrese Zlaté Moravce. V roku 1652 sa pri obci odohrala významná bitka s Turkami.


Bitka pri Plášťovciach

Context: Introduction Sforzia Pallavicini Pamätník na mieste bitky z roku 1968 Bitka pri Plášťovciach sa odohrala 10. a 11. augusta 1552 medzi uhorskými a tureckými vojskami pri obci Plášťovce, asi od Šiah. Uhorské vojská boli porazené a v boji padol aj Augustín Sbardelatti, vacovský biskup. Predohra Už roku 1551 vpadli Turci do Hontianskej,a Nitrianskej stolice a vypálili niekoľko obcí, o rok sa im napriek hrdinskej obrane Juraja Szondyho podarilo dobyť hrad Drégeľ (dnes v Maďarsku blízko slovenských hraníc). Po páde Drégeľu, veľmi dôležitého obranného bodu v Poiplí, nasledovalo dobytie obcí Sečany, Holovka a Buják. Neubránili sa ani Ďarmoty, ani opevnený premonstrátsky kláštor v Šahách, ktorý sa popri Fiľakove premenil na vysunutý operačný bod osmanských vojsk. Tieto turecké úspechy konečne rozhýbali viedenské velenie. Na južné územie Slovenska vyslalo rakúskeho veliteľa Raabskej pevnosti Erazma Teuffela, ktorý sa mal stať hlavným veliteľom protitureckých vojsk, zhromažďujúcich sa v tejto oblasti. K nemu sa pripojilo 4500 talianskych žoldnierov pod velením Sforzia Pallaviciniho a 3000 nemeckých pešiakov na čele s Marcelom Dietrichom, z ktorých polovicu tvorili kopijníci, polovicu strelci. Do zhromažďovacieho tábora pri Hokovciach neďaleko Šiah dorazilo aj 800 českých a moravských pešiakov a približne rovnaký počet uhorských hajdúchov. Túto armádu mali posilniť ešte vojenské posádky z Krupiny, zo Zvolena, z Levíc a banských miest, ako aj vojenská pohotovosť desiatich stolíc na Slovensku, sústredená hlavne v okolí Fiľakova. Teuffel teda disponoval značnou vojenskou silou, ale chýbala akákoľvek skúsenosť z bojov s Turkami a dobrá výzbroj. Teuffel musel dokonca čakať na 6 diel, ktoré mali dodať na priamy príkaz Ferdinanda zo skladov vo Zvolene.


Bitka pri Veľkých Vozokanoch

Context: Introduction  Bitka pri Veľkých Vozokanoch je významné stretnutie protitureckých vojen, ktoré prebehlo 26.-27. augusta 1652 medzi obcami Veľké Vozokany a Malé Vozokany. Spojené sily mocných uhorských rodov Forgáčovcov a Esterháziovcov, posádok priľahlých hradov a miestnych sedliakov v nej rozdrvili tureckú koristnícku výpravu vedenú vezírom Karom Mustafom, veliteľom posádky v Ostrihome. Na mieste bitky, v ktorej padli štyria prední synovia rodu Esterházi, sa nachádza veľkolepý pomník.


Nové Vozokany

Context: Introduction  Nové Vozokany bola obec, ktorá vznikla v roku 1975 zlúčením obcí Veľké Vozokany, Malé Vozokany a Červený Hrádok. Na základe výsledku referenda občanov dotknutých obcí, Nové Vozokany zanikli 31. decembra 1990. Kategória:Slovenské obce zaniknuté zlúčením


Vozokany

Context: Pozri aj  Malé Vozokany Plavé Vozokany Veľké Vozokany Vozokany nad Hronom Nové Vozokany


Nové Zámky

Context: Budovy novozámockého farského kostola a za ním stojacej farskej školy boli stavané v rokoch 1584 až 1585. Ostrihomský arcibiskup, kardinál Peter Pázmány, v snahe o potlačenie reformácie zavolal do mesta františkánskych mníchov a 24. mája 1631 vysvätil františkánsky kostol a kláštor. Okolo roku 1620 dal kardinál Pázmány postaviť na severnej strane Hlavného námestia jednoposchodový arcibiskupský palác. V 17. storočí postavili pri kalvínskom kostole budovu s kupolou, ktorá bola lýceom reformovanej cirkvi. V meste boli tri cintoríny, jeden bol hneď pri farskom kostole, vnútri hradu, ďalšie dva boli mimo hradu: pri dodnes existujúcej kaplnke Panny Márie (vybudovaná v roku 1700) a na mieste dnešnej kaplnky Svätej Trojice (vybudovaná v roku 1722).


Kostol Narodenia Panny Márie (Horné Krškany)

Context: Introduction  Kostol Narodenia Panny Márie sa nachádza v nitrianskej mestskej časti Horné Krškany v okrese Nitra. Je zasvätený narodeniu Panny Márie. Je národnou kultúrnou pamiatkou. Pôvodný kostol bol postavený koncom 13. storočia. Kostol sa nachádza na svahovitom teréne cintorína. Pri kostole sa nachádza železničná trať NitraNové Zámky.


Kostol Navštívenia Panny Márie (Nitra)

Context: Introduction  Kostol Navštívenia Panny Márie je kostol nachádzajúci sa v Nitre. Kostol dal postaviť biskup Imrich Palugyai a stavba v novorománskom slohu bola dokončená v roku 1854. Rekonštruovaná bola v rokoch 1911, potom v 40. rokoch a v 70. rokoch. Donátora pripomína pamätná tabuľa umiestnená v kostole. Posviacku chrámu a kláštora vykonal jeho nástupca biskup Augustín Roškoványi. Chrám je trojloďový, s priestrannými emporami z troch strán chrámu. Dĺžka hlavnej lode je 21 m, šírka 14,7 m a vnútorná výška hlavnej lode je 14,5 m. Celej stavbe dominuje neogotická veža vysoká 53,5 m, ktorá je zároveň najvyššou kostolnou vežou v Nitre a okolí. Pôvodne bola vyššia a zdobená neogotickými prvkami, no počas bombardovania Nitry za 2 svetovej vojny bola poškodená a o dva roky neskôr následkom silnej víchrice v roku 1947 sa celá vrchná časť veže zrútila spolu so stropom. Aj preto nie je chrám vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.


Komárov (Bratislava)

Context: Pamiatky Kostol svätého Jozefa bol postavený v neskororenesančnom slohu v roku 1681. Dal ho postaviť ostrihomský arcibiskup Juraj Slepčiansky-Pohronec údajne na mieste staršieho kostolíka.


Kostol Navštívenia Panny Márie (Nitra)

Context: Výzdoba Kostol Navštívenia Panny Márie Hlavnou ozdobou kostola je vysoký drevený oltár s tromi oltárnymi obrazmi, ktoré vytvoril viedenský maliar Schiller. Sú to obrazy Panny Márie u sv. Alžbety, sv. Imricha a sv. Vincenta de Paul. Pod obrazmi je 12 sôch apoštolov. Kazateľnica je bohato rezbársky zdobená a pozlátená. V západnej empore je umiestnený zdobený dvojmanuálový romantický organ od firmy Rieger. Pod kostolom je priestranná krypta s oltárom, kde boli pochovávané rehoľné sestry. Dňa 30. júna 1995 na prvé výročie návštevy pápeža Jána Pavla II. v Nitre darovali mestá Nitra a Považská Bystrica pápežovi dar, ktorý je umiestnený práve v tomto kostole. Je to 9 m vysoká socha Ukrižovaného Krista. Socha je vytesaná z jedného stromu a bola pôvodne na mieste stretnutia sv. Otca s mládežou v Janíkovciach.


Bazilika svätého Emeráma

Context: Interiér Súčasný interiér Kostola sv. Emeráma je výsledkom veľkej rekonštrukcie. Vysoký drevený kríž s ukrižovaným Ježišom Kristom na modernom oltári zo zlatého ónyxu je dielom J. Pospíšila. Z Ríma sa prostredníctvom biskupa Karola Kmeťka dostala vzácna relikvia pozostatkov sv. Cyrila. Návštevníkov môžu zaujať farebné vitráže okien od Ľudovíta Fullu s postavami sv. Ondreja a sv. Benedikta. Interiér dolného kostola neoplýva takou velebnosťou ani takým umelecky vyzdobeným interiérom ako horný kostol. Priestor obohacuje, najcennejšia umelecká pamiatka celej katedrály z hľadiska sochárskej výzdoby, jedinečný architektonicko – sochársky oltár. Plastický reliéf Snímanie z kríža tvorí ústrednú časť oltára. Pod hlavnou plastikou sa nachádza mramorový reliéf Kladenie do hrobu. Medzi ďalšie pamiatky patriace dolnému kostolu sú tri náhrobky nitrianskych biskupov a tri bočné neskorobarokové oltáre z 18. storočia.


Kláštor a Kostol svätých Petra a Pavla (Nitra, Horné Mesto)

Context: Architektúra Pôvodne renesančný jednoloďový kostol zasvätili sv. Petrovi a Pavlovi. Veža v barokovom slohu bola pristavaná až v roku 1732, keďže v tom období kostoly žobravých rádov nemali vežu. Výška veže aj s krížom je 40 metrov. Zo západnej strany kostola dal pristavať nitriansky biskup Juraj Selepčéni 4 kaplnky. Nad kaplnky postavili oratórium, ktoré je prepojené s chórom. Neskôr bol kostol upravený na barokový štýl. Steny kostola a kaplniek zdobí 33 reliéfnych vypuklých plastík z dubového dreva znázorňujúcich ucelený cyklus výjavov zo života zakladateľa rádu sv. Františka . Tvorcom umeleckého diela bol František Xaver Seegen. Hlavný oltár znázorňuje obraz apoštolov sv. Petra a Pavla. Kamenný reliéf apoštolov Petra a Pavla zamurovali do vonkajšej fasády. Kláštor prilieha ku kostolu zo severovýchodnej strany a je s ním spojený krížovou chodbou.


Kostol svätého Ladislava (Nitra)

Context: Architektúra Chrámová loď rozdeľuje vnútorné nádvorie kláštora na dve časti. Nachádzajú sa tu kaplnky otvorené do priestoru lode. V južnej veži kostola sú umiestnené štyri zvony. V interiéri sa nachádza oltár baldachýnového typu. Za výzdobu oltára je zodpovedný rakúsky sochár Martin Vögerle. V kostole je ešte okrem hlavného oltára ďalších šesť párových bočných oltárov. Piaristickí umelci tu zanechali stopu v podobe pruských klenieb, ktoré nesú neskorobarokové nástenné maľby. Neskôr boli doplnené o ďalšiu freskovú výzdobu s motívmi z dejín mesta Nitra. Z nástenných malieb tu môžete ešte vidieť príchod sv. Cyrila a Metoda na Veľkú Moravu, vyobrazenie Pribinovho kostola a vysviacku prvých troch slovenských biskupov v Nitre.


Komárno

Context: Kultúra a zaujímavosti  Pamiatky Sakrálne pamiatky Rímskokatolícka Bazilika sv. Ondreja, jednoloďová baroková stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a vežami tvoriacimi súčasť jej hmoty, z rokov 1748 – 1756. Stojí na mieste staršieho jezuitského kostola z rokov 1674 – 1677. Na jeho stavbu údajne použili materiál z komárňanskej pevnosti. V roku 1763 bol poškodený zemetrasením a obnovený v rokoch 1768 – 1771. Po rozpustení jezuitského rádu ho mali v správe benediktíni. V roku 1848 bol poškodený požiarom a o rok neskôr bombardovaním. V interiéri sa nachádza hlavný oltár od Carla Petrusa z rokov 1855 – 1860. Kazateľnica je z roku 1855, mramorová krstiteľnica vznikla v roku 1860. Súčasťou interiéru je rokoková bočná kaplnka Čiernej Madony z rokov 1780 – 1810. Nástenné maľby z roku 1870 zobrazujú Najsvätejšiu Trojicu, Anjelské zvestovanie a Premenenie Pána Ježiša Krista od Luigiho Aloysa-Françoisa-Josepha Loira; Svätá rodina a sv. Štefan obetujúci uhorskú korunu Panne Márii sú od Dána Carla Fredericka Sörensena. Honosné dvojvežové priečelie kostola je konkávne prehnuté. Je členené kordónovými rímsami a pilastrami a ukončené atikou s kartušou so znakom jezuitov. Okná majú profilované šambrány ukončené segmentovou nadokennou rímsou. Veže s nárožnými zaobleniami sú rovnako členené kordónovými rímsami a pilastrami a ukončené korunnými rímsami s terčíkmi s hodinami, polkruhovými štítmi a ihlancovými helmicami. Súbor:Komarno kosciol sw Andrzeja.jpg|Bazilika sv. Ondreja Súbor:Komárno - 13.JPG|Bazilika pred obnovou Súbor:Church of Saint Andrew in Komárno - main entrance.jpg|Portál Súbor:Church of Saint Andrew, Saint Florian. - Komárno.jpg|Sochy svätcov na fasáde, sv. Florián Súbor:Komárno, interiér kostola sv. Andreja 19 Slovakia27.jpg|Interiér baziliky Reformovaný kostol, jednoloďová klasicistická tolerančná stavba s pravouhlým záverom a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z rokov 1787 – 1788. V dobe vzniku kostola to bol údajne druhý najväčší kostol tejto cirkvi v Uhorsku. Veža sa stavala v rokoch 1818 – 1832. V roku 1849 bola veža poškodená ostreľovaním cisárskymi vojskami, obnovená bola o rok neskôr. V interiéri sa nachádza kazateľnica od Jána Szarku a Mojžišova lavica z doby vzniku kostola. Organ z roku 1806 je dielo Jána Boháka z Viedne. Priečelie kostola je členené pilastrami a terminálnymi oknami. Ukončené je korunnou rímsou s atikou s balustrádou. Veža vyrastá z priečelia vo forme rizalitu lemovaného polostĺpmi a ukončeného trojuholníkovým štítom s tympanónom. Veža je členená pásovaním, v hornej časti pilastrami, má polkruhovo ukončené rezonančné otvory s okenicami, nad nimi je terčík s hodinami. Ukončená je zvonovitou helmicou s laternou. Súbor:RefKostolKomárno.jpg|Reformovaný kostol Súbor:Kostol reformovanej kresťanskej cirkvi, Jókaiho ul.31, Komárno, okres Komárno 06.JPG Súbor:Kostol reformovanej kresťanskej cirkvi, Jókaiho ul.31, Komárno, okres Komárno 02.jpg|Detail priečelia Súbor:Reformed church, portal, plaque, Komárno, Slovakia.jpg|Nápisová tabuľa nad portálom Súbor:Komárom05.JPG Evanjelický kostol, jednoloďová barokovo-klasicistická tolerančná stavba s polkruhovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z rokov 1795 – 1798. Plány kostola vytvoril peštiansky staviteľ Ján Krausz, stavbu na mieste realizoval Šimon Júdar. Úpravami prešiel v roku 1899, keď bola pristavaná veža a v roku 1931. Interiér je plochostropý s fabiónom. Oltár a kazateľnica pochádzajú z doby vzniku kostola. Oltárny obraz Golgota z roku 1897, kópia Rubensa, je dielom Jozefa Kuppisa. Nahradil pôvodný obraz Nebovstúpenie Ježiša Krista od maliara Kopátsiho z Rábu. Priečelie je členené vysokým pilastrovým rádom a kordónovou rímsou. Segmentovo ukončené okná majú profilované ostenia. Nad portálom je umiestnená volútová kartuša s tabuľami pripomínajúcimi stavbu a úpravu kostola. Veža vyrastá zo štítu lemovaného dvoma pármi dekoratívnych váz. Je lemovaná pilastrami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom a barokovou helmicou. Súbor:Evanjelický a.v. kostol (tolerančný), ul. Františkánov 17, Komárno, okres Komárno 01.JPG|Evanjelický kostol Súbor:Evanjelický a.v. kostol (tolerančný), ul. Františkánov 17, Komárno, okres Komárno 02.JPG|Detail priečelia Súbor:Komárom-Evangélikus templom2.JPG Súbor:Evangélikus templom (Komárom) (1).jpg|Interiér kostola Súbor:Evangélikus templom (Komárom) (5).jpg|Oltár Srbský pravoslávny chrám Obetovania Panny Márie, jednoloďová baroková stavba so segmentovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z rokov 1754 – 1782. Stojí na mieste staršieho chrámu srbskej komunity. V roku 1848 vyhorel, nasledujúci rok bol obnovený. Srbská komunita bola do konca storočia však podstatne asimilovaná a bohoslužby sa tu postupne prestali konať. K ich obnove došlo až v roku 1998. V interiéri sa nachádza barokový ikonostas z roku 1775, ktorý však obsahuje v základnom rade hodnotné ikony zo staršieho ikonostasu datované do roku 1660. Ďalej sa tu nachádzajú stallá od Franza Xavera Seegena z roku 1763, ktoré pochádzajú zo zrušeného kamaldulského kláštora v Majkpuszte. Fasády chrámu sú členené zdvojenými lizénami a segmentovo ukončenými oknami s profilovanými šambránami. Veža vyrastá zo štítového priečelia vo forme rizalitu, je členená pilastrami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom s hodinami a zvonovitou helmicou. Rímskokatolícky kostol Božského Srdca Ježišovho, tzv. Vojenský kostol, jednoloďová baroková stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou, z obdobia po roku 1672. Pôvodne bol postavený reformovanými veriacimi, no v rámci protireformácie bol na konci 17. storočia odobratý a venovaný rádu františkánov. Barokovou úpravou prešiel v roku 1763. V roku 1783 boli františkáni Jozefom II. rozpustení a kostol začal slúžiť miestnej vojenskej posádke. Do roku 1966 slúžil ako sklad, neskôr prešiel obnovou. V súčasnosti tu sídli Galéria Limes. Fasády sú členené polkruhovo ukončenými oknami s profilovanými šambránami. Priečeliu kostola dominuje rizalit lemovaný pilastrami s výraznou korunnou rímsou so segmentovým štítom. Veža s nárožným zaoblením je členená pilastrami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom a ihlancovou helmicou. Pri kostole stál objekt bývalého františkánskeho kláštora, ktorý bol, žiaľ, po druhej svetovej vojne zbúraný. Súbor:Komárno04.JPG|Srbský pravoslávny chrám Súbor:Komárom24.JPG Súbor:R. K. kostol Božského srdca; bývalý františkánsky, pozdejšie Vojenský kostol, ul. Františkánov 33, Komárno, okres Komárno 01.JPG|Kostol Božského Srdca Ježišovho Súbor:R. K. kostol Božského srdca; bývalý františkánsky, pozdejšie Vojenský kostol, ul. Františkánov 33, Komárno, okres Komárno 02.JPG Súbor:R. K. kostol Božského srdca; bývalý františkánsky, pozdejšie Vojenský kostol, ul. Františkánov 33, Komárno, okres Komárno 03.JPG Rímskokatolícky Kostol sv. Rozálie, jednoloďová klasicistická centrálna stavba na pôdoryse ovála s pravouhlým ukončením presbytéria a dvoma predstavanými vežami, z rokov 1839 – 1844. Stojí na mieste staršieho barokového kostola, z ktorého sa zachoval jeden oltár. Autorom projektu kostola je pravdepodobne J. Packh, autor ostrihomskej baziliky. Po bombardovaní mesta v roku 1849 slúžil provizórne reformovaným aj katolíckym veriacim. Neskôr slúžil ako študentský a vojenský kostol. Úpravami prešiel v roku 1908. Obnovený bol v roku 2011. Interiér je zaklenutý kupolou s laternou. Kostolu dominuje priečelie členené pilastrami, ukončené trojuholníkovým štítom s tympanónom a dvoma kruhovými vežami s pilastrami a kupolovými helmicami. Centrálna hmota kostola má kruhové okná, ukončená je kupolou s laternou s polkruhovo ukončenými oknami. Súbor:R.k. kostol sv. Rozálie, nám. Kossútha L. 4, Komárno, okres Komárno 03.JPG|Kostol sv. Rozálie Súbor:R.k. kostol sv. Rozálie, nám. Kossútha L. 4, Komárno, okres Komárno 02.JPG Súbor:Kosciół Sw.Rozalii anno domini 1840 - panoramio.jpg|Priečelie pred obnovou Súbor:Komárom631.JPG|Interiér kostola Súbor:Komárom630.JPG Ortodoxná synagóga a Menház, jednopodlažná eklektická stavba na pôdoryse písmena L z roku 1896. Objekt patrí medzi niekoľko dodnes funkčných synagóg na Slovensku. Komplexu dominuje vyvýšený objekt synagógy a priliehajúci dvojkrídlový nárožný objekt bývalého starobinca, menház. Túto ustanovizeň založil Koloman Fried. Fasády z pohľadovej tehly sú členené lizénami, nárožie s rizalitom je ukončené trojuholníkovým štítom s lomeným oblúkom. Na osi nárožia je portál riešený ako edikula. Priečeliu synagógy dominuje výrazný trojuholníkový štít s vlysom a centrálnym rozetovým oknom. Dekoratívny portál so štítom je ukončený kamennou Mojžišovou tabuľou. Kaplnka sv. Jozefa, jednoloďová baroková stavba s pravouhlým záverom a malou strešnou vežou, z roku 1741. Donátoromm stavby bol barón Adam Ziči. Na začiatku 19. storočia prešla klasicistickou úpravou. Obnovená bola v roku 1904, keď bol priľahlý špitál prebudovaný na tlačiareň a kníhkupectvo Gejzu Spitzera. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami. Nachádza sa tu neskorobarokový oltár s obrazom sv. Jozefa z konca 18. storočia. Úzka fasáda kaplnky je členená pilastrami a ukončená vežicou s tamburovou kupolou. Portál je riešený ako edikula s profilovaným ostením a segmentovou supraportou. Kaplnka sv. Anny so špitálom, jednoloďová baroková stavba s polygonálnym záverom z roku 1750. V rokoch 1763 – 1768 prešla úpravami a tiež po bombardovaní v roku 1849. Priečelie kaplnky je členené lizénami a ukončené trojuholníkovým štítom s tympanónom. Z priečelia vyrastá veža s ihlancovou helmicou. Trojičný stĺp, barokové súsošie z obdobia po roku 1715. Obnovou prešlo v rokoch 1884, 1927 a 1991. Súbor:R. k. kaplnka sv. Anny a bývalý špitál, Jókajiho ul. 4, Komárno, okres Komárno 01.JPG|Kaplnka sv. Anny Súbor:Komárom-Szt. József-kápolna.JPG|Kaplnka sv. Jozefa Súbor:Komárno, trojičný stĺp 19 Slovakia31.jpg|Trojičný stĺp Súbor:Národná kultúrna pamiatka, Morový stĺp Komárno 19 Slovakia2.jpg Súbor:Národná kultúrna pamiatka, Morový stĺp Komárno 19 Slovakia1.jpg Ostatné pamiatky Komárňanský pevnostný systém, najväčší fortifikačný systém na území Slovenska a aj bývalého Rakúska-Uhorska, budovaný postupne v rokoch 1546 – 1877. Jadrom komplexu a jeho najstaršou časťou je Stará pevnosť, mesto je zo západnej strany chránené Palatínskou líniou, z východnej Vážskou líniou. Na ľavom brehu Vážskeho Dunaja sa nachádzalo Vážske predmostie a na Maďarskej strane Dunaja pevnosť Monoštor a pevnosť Igmánd. Stará protiturecká pevnosť vznikla na mieste staršieho hradu v snahe zabrániť postupnému prenikaniu Turkov po strate centrálnej časti Uhorska, v rokoch 1546 – 1557. Je dielom talianskeho fortifikačného staviteľa Pietra Ferraboscu. Nová pevnosť bola vybudovaná v rokoch 1663 – 1673 po strate pevnosti Nové Zámky. Ďalšia etapa výstavby nastala na začiatku 19. storočia v súvislosti s expanziou porevolučného a napoleonského Francúzska. V rokoch 1827 – 1839 boli vybudované kazematy. Palatínova línia bola budovaná v rokoch 1839 – 1847. Výstavba rozsiahleho komplexu bola zavŕšená realizáciou igmándskej pevnosti v rokoch 1871 – 1877. Súbor:Ferdinand Gate, Old Fortress in Komárno, Slovakia.jpg|Ferdinandova brána starej pevnosti Súbor:North Bastion, Old Fortress in Komárno.jpg|Stará pevnosť Súbor:Komárno10.JPG|Brána do Novej pevnosti Súbor:Komárom - Roman Lapidarium at the bastion VI.jpg|Bastión VI Vážskej línie Súbor:Komárno - Castle.jpg|Palatínova línia Radnica, trojpodlažná dvojtraktová pôvodne baroková stavba na pôdoryse obdĺžnika z roku 1766. Úpravami prešla v rokoch 1848 a 1875, keď bola neoklasicisticky upravená. Priečeliu dominuje centrálne umiestnená mestská veža členená kordónovými rímsami, pilastrami, kvádrovaním a priebežnou ochodzou, ukončená je kopulou. Fasády sú členené kordónovými rímasami a pilastrami, polkruhovo ukončené okná majú profilované šambrány s klenákmi. Súbor:Komarno ratusz.jpg|Radnica Súbor:Komarno (Hungary)-city hall.jpg Súbor:Town hall of Komárno (1875).jpg Súbor:Town hall of Komárno, stairs, 3rd floor.jpg|Interiér radnice Súbor:Town hall of Komárno, Staicase.jpg Dôstojnícky pavilón, dvojpodlažná eklektická štvorkrídlová stavba na nepravidelnom pôdoryse s vnútorným nádvorím z rokov 1858 – 1863. Pavilón tvoril súčasť vojenských objektov komárňanskej pevnosti. Nachádzali sa tu byty dôstojníkov a veľké dôstojnícke kasíno. V súčasnosti tu sídli Univerzita J. Selyeho. Priečelie orientované do Námestia gen. Klapku je lemované nárožnými oktogonálnymi vežami ukončenými dekoratívnym cimburím. Fasáda je členená slepými arkádami a ukončená atikou s oblúčkovým vlysom s nápisom Viribus Unitis, heslom cisára Františka Jozefa. Polkruhovo ukončené okná majú profilované suprafenestry nesené konzolami. Súbor:Komarno pawilon oficerski.jpg|Dôstojnícky pavilón Súbor:Komárno officers pavilion, Slovakia.jpg Súbor:Tiszti Pavilon, now Selye János University, 2007 Komárno.jpg Súbor:Selye university-Tiszti pavilon3.JPG Súbor:Tiszti pavilon1.JPG Zichyho palác, trojtraktová dvopodlažná pôvodne baroková stavba z druhej polovice 17. storočia. Úpravami prešiel v roku 1763, 1798 a 1870, keď získal súčasnú neoklasicistickú úpravu. Na začiatku 19. storočia sa v objekte konali slávnostné podujatia, plesy a divadelné vystúpenia. V súčasnosti objekt patrí Podunajskému múzeu. Zo strany Župnej ulice je fasáda klasicistická s centrálnymm rizalitom členeným lizénami a ukončeným trojuholníkovým štítom s tymapnónom. Portál má polkruhové kamenné ostenie s klenákom, nad ním je balkón s kovaným zábradlím s iniciálou Zičiovcov. Neoklasicistická fasáda zo strany Námestia gen. Klapku je lemnovaná nárožnými vežami dekorovanými kvádrovaním a ukončenými manzardovými strechami. Priečeliu dominuje trojosový rizalit s priebežným balkónom ukončený balustrádou. Okná majú šambrány a segmentové suprafenestry. Bývalý Župný dom, trojpodlažná trojtraktová pôvodne klasicistická stavba na pôdoryse písmena U z rokov 1798 – 1813. Prefasádovaný bol na konci 19. storočia a obnovený v rokoch 1937 – 1938. Priečeliu dominuje stredný rizalit členený pilastrami a polkruhovo ukončenými oknami s profilovanými šambránami a nadokennými rímsami. Bývalé Kolégium reformovanej cirkvi, dvojpodlažná trojtraktová barokovoklasicistická stavba na pôdoryse obdĺžnika z rokov 1795 – 1796. Objekt dnes patrí Univerzite J. Selyeho. Fasády kolégia sú členené lizénami, predĺženými kazetami a vertikálne prepojenými oknami so šambránami a nadokennými rímsami. Priečeliu dominuje trojosový rizalit s kamenným portálom s oválnym svetlíkom. Na osi rizalitu je umiestnená malá strešná veža. Súbor:Zichy-palota3.JPG|Zičiho palác Súbor:Zichy-palota2.JPG|Zičiho palác Súbor:Komarno Dom zupny 2017.jpg|Bývalý župný dom Súbor:Kolégium ref.cirkvi, fara, ul. Jókaia 34, Komárno, okres Komárno 01.JPG|Kolégium reformovanej cirkvi Súbor:Komárom-Református kollégium.JPG|Portál kolégia Divadlo Jókaiho divadlo Múzeá Podunajské múzeum Hudba Rodisko Franza Lehára Stavby Cestný most cez Vážsky Dunaj Most Monoštor Alžbetin most Estakáda ponad koľajisko a bazén prístavu, so sklopným mostom, k Dunaju a hraničnému cestnému prechodu. Sochy Socha sv. Štefana Socha generála Györgya Klapku Socha Franza Lehára Socha Móra Jókaiho Socha sv. Cyrila a Metoda Socha Dr. generála Milana Rastislava Štefánika Socha Attilu Kaszása pri Jókaiho divadle Pomníky Hrob rodiny Jókai Hrob Zlatého muža Náhrobky pri kostole reformovanej cirkvi – pravoslávnej cirkvi Pamätník antifašistického odboja – nám. Senný trh Pomník padlých v 1. svetovej vojne Pomník vojakom Červenej armády Hrob Ľudovíta J. Šuleka Hrobka gen. Pavla Davidovicsa pri kostole pravoslávnej cirkvi Pamätné tabule Pamätná tabuľa Bélu Bartóka Pamätná tabuľa Dr. Jánosa Selyeho Pamätná tabuľa grófa Istvána Széchenyiho 1907 – 1929 Pamätná tabuľa Móra Jókaiho Pamätná tabuľa obetiam holokaustu Pamätná tabuľa Stanislausa von Prowazeka Parky Detský park pri Hrade Park Anglia park pri Vodárenskej veži Zaujímavosti Nádvorie Európy – námestie obklopené stavbami v architektonickom štýle 45 európskych krajín Pravidelné podujatia Komárňanské dni Jókaiho dni Ondrejský jarmok KN OPEN – beach volleybal – plážový volejbal (v auguste) Aquafest – vodný festival s atrakciami – rieka Vážsky Dunaj Prírodné zaujímavosti V katastrálnom území mesta evidujú viac bocianích hniezd. V meste hniezdi mnoho lastovičiek, ich počet však každý rok klesá. Na dunajskom nábreží a na Alžbetinom ostrove je viac starých stromov.


Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)

Context: Okolie kostola Z historického hľadiska nemenej zaujímavým je priestranstvo pred kostolom. Dominuje mu mariánsky stĺp ako pamätník víťazstva cisára a uhorského kráľa Leopolda I. nad vzburou protestantských rebelov. Zo severnej strany sa k stavbe kostola primkýna budova domova mladých jezuitov. Južný múr kostola tvorí severné ohraničenie Kostolnej ulice, spájajúcej Františkánske námestie s Primaciálnym námestím.


Nové Zámky

Context: Autormi projektu nového hradu boli talianski bratia, architekti Ottavio a Giulio Baldigarovci (Baldigara). Hrad mal šesťuholníkový pôdorys so šiestimi baštami v jeho vrcholoch. Plán pevnosti zahŕňal v šesťuholníku mesto s pravouhlo orientovanými ulicami a centrálnym, obdĺžnikovým námestím. Stavba sa začala v roku 1573 a trvala do roku 1580. Viedol ju Fridrich Žerotín (po ňom sú pomenované dve zo šiestich bášt: Žerotínova a Fridrichova). Nové opevnenie Novum Castellum alebo Castellum Novum sa stalo po svojom dokončení najmodernejšou renesančnou pevnosťou svojej doby. Podobné hrady sa nachádzajú aj v iných častiach Európy. Patrí k nim chorvátsky Karlovac alebo dodnes existujúci holandský Naarden. Menším variantom je pevnosť Leopoldov, prestavaná na väzenie v roku 1855.


Hrad Grabštejn

Context: Dejiny O tom, kedy bol pôvodný hrad Grafenštejn založený dodnes nepanuje medzi historikmi zhoda. Isté však je, že sa tu v druhej polovici 13. storočia, v čase vlády Přemysla Otakara II., objavujú kasteláni z Donína, páni na Grafenštejne. Páni z Donína hrad vlastnili tri storočia. V 15. storočí, za husitských vojen, bol hrad niekoľkokrát dobývaný, odolal však aj útoku vojsk Šesťmestia. V druhej polovici 16. storočia ho však Donínovci pre dlhy a spoluvlastnícke problémy predali zemskému radovi a miestokancelárovi Jiřímu Mehlovi zo Střelic. Ten ho počas dvadsiatich rokov (1566 - 1586) dal prebudovať na renesančný zámok a dal pod ním vystavať poplužný dvor. Počas týchto mohutných úprav, dotýkajúcich sa horného aj dolného hradu, bola pôvodná kaplnka sv. Barbory vyzdobená vynikajúcou maliarskou výzdobou. Vďaka tejto výzdobe a tiež náročnému vnútornému vybaveniu je kaplnka považovaná za jednu z perál renesancie a raného manierizmu v Čechách. Kvôli zhoršenému postaveniu pri dvore po nástupe Rudolfa II. a následným finančným ťažkostiam však bol v roku 1586 Mehl nútený zámok opustiť. Zámok od neho získal najprv Ferdinand Hoffmann z Grünebühlu, po ňom rod Černousovcov, potom Nosticovcov a Trauttmannsdorfovcov. Počas tej doby prebehla tridsaťročná vojna - na jej začiatku v roku 1622 vyhorela veľká hradná veža, v jej priebehu hrad niekoľkokrát obsadila švédska posádka, a po jej skončení bolo na príkaz cisára roka 1655 strhnuté pôvodne mohutné opevnenie z hradieb. V roku 1704 predal Jan Josef z Trauttmannsdorfu zámok grófovi Janovi Václavovi Gallasovi. Gallasovci a po nich Clam-Gallasovci vykonali na zámku niekoľko prestavieb. V roku 1818 dostal dolný zámok zásluhou Kristiána Krištofa Clam-Gallasa dnešnú klasicistickú podobu a okolo neho vznikol park s mnohými vzácnymi drevinami. Komplex majitelia využívali až do jeho konfiškácie v roku 1945, kedy boli Clam-Gallasovci nútení kraj (v dobytčích vagóne) opustiť. Následne bol ešte v najnutnejšie miere udržiavaný. V roku 1953 sa však na zámku usídlila Československá ľudová armáda. Tá hrad neudržovala a zámok významnou mierou chátral, devastácia hradu však vyvrcholila až po odchode armády z Horného zámku. Záchranné práce začali v roku 1988 a trvajú doteraz, počas nich sú pôvodne značné škody postupne zahladzované. Dnes zámok patrí k príkladne reštaurovaným pamiatkovým objektom mimoriadneho významu, postupne sú verejnosti sprístupňované ďalšie časti areálu. O obnovu zámku sa významnou mierou zaslúžil Ján Sedlák, ktorý zastával funkciu kastelána v rokoch 1991 - 2013. Ku dňu 1.1.2014 sa funkcie kastelánky ujala Iva Bártová. Dolný zámok a priľahlý park dnes využíva Armáda Českej republiky na výcvik služobných psov a ako základňu armádnych psovodov.


Hrad Hohenzollern

Context: Introduction Hrad Hohenzollern Hrad Hohenzollern je hrad nachádzajúci sa 50 kilometrov južne od nemeckého mesta Stuttgart. Hrad bol od postavenia v 11. storočí dedičným sídlom nemeckého šľachtického rodu Hohenzollernovcov, neskorších nemeckých cisárov. Hrad je situovaný na vrchole kopca Hohenzollern vo výške 855 metrov nad morom. Roku 1423 bol hrad po 10 mesačnom obliehaní úplne zničený. Na mieste pôvodného zámku bol v rokoch 1454 až 1461 postavený väčší a monumentálnejší hrad. V tejto podobe hrad pretrval až do konca 18. storočia, kedy sa zmenil na ruinu. Zo stredovekej podoby hradu sa do súčasnosti zachovala iba hradná kaplnka. Hrad bol znova prestavaný v rokoch 1846 až 1867 z iniciatívy pruského kráľa Fridricha Viliama IV. do vtedy módnej neogotickej podoby. Hrad slúžil rodu Hohenzollernovcov ako ceremoniálne sídlo a pripomienka slávy a starobylosti rodu, ale nie na bývanie, preto zostal hrad až do roku 1945 neobývaný. V súčasnosti patrí hrad do zoznamu kultúrnych pamiatok Nemecka. Hrad je jednou z najznámejších a najnavštevovanejších turistických pamiatok spolkového štátu Bádenska-Württemberska. V hrade sa nachádza cisárska koruna nemeckých cisárov.


Hrad Kreuzenstein

Context: Poloha Hrad leží severne od Dunaja na návrší Rohrwaldu, priamo nad mestečkom Leobendorf medzi mestami Korneuburg a Stockerau. Hrad je v nadmorskej výške 266 metrov a nad riekou Dunaj asi 100 metrov. Návršie je neďaleko ohybu Dunaja pri Viedenskej bráne, takže umožňuje a rozširuje výhľad do Korneuburgskej panvy. Približne naproti, pri južnom brehu Dunaja, stojí hrad Greifenstein.


Hrad Grabštejn

Context: Introduction Hrad Grabštejn Grabštejn , predtým tiež Olsytz , Wlsitz alebo Grafenstein , je pôvodne gotický hrad z 13. storočia, ktorý bol v16. storočí prestavaný na výstavný renesančný zámok. Grabštejn leží v Čechách, pri údolí Lužickej Nisy, nad dedinou Chotyně neďaleko Hrádku nad Nisou. Zámok je vo vlastníctve štátu a je spravovaný Národným pamiatkovým ústavom.


Väznica Leopoldov

Context: Pevnosť Leopoldov Impulzom pre výstavbu pevnosti bol útok Osmanskej ríše a obsadenie pevnosti v Nových Zámkoch 26. septembra 1663. V rovnakom odbobí bola dobudovaná aj Nová pevnosť Protitureckej pevnosti v Komárne. Základný kameň na pozemkoch odkúpených cisárom od obcí Šulekovo, Červeník, Madunice, Hlohovec a Drahovce bol slávnostne položený za prítomnosti Ostrihomského arcibiskupa Juraja Szelepcsényiho v roku 1665. Pomenovaná bola na počesť cisára Leopolda I.. Stavali ju do roku 1669. Stavbu dozoroval cisársky architekt L. de Souches a stavbu viedol vojenský inžinier Ján Melicher Arigsperger. Vedenie stavby po jeho smrti (Arigsperger zomrel asi týždeň po položení základného kameňa) prevzal Ján Ungern. Pevnosť je postavená v renesančnom slohu, zaberá rozlohu 56 ha, obranné múry majú výšku 9,5 m. Postavená bola podľa (v tom čase) najnovších vojenských obranných technológií. Vzorom pre pevnosti v Nových Zámkoch a Leopoldove bola pevnosť Palmanova v Taliansku. Leopoldovská protiturecká pevnosť ma hviezdicový tvar, je tvorená šiestimi do kruhu umiestnenými päťcípimi bastiónmi spojenými ravelinmi. Bola obohnaná vodnou priekopou. Stavalo ju po dobu päť rokov 3000 robotníkov z Bavorska a Moravy. Brániť ju mala 500-členná posádka. Prvým veliteľom bol plukovník Ján Michal Ritch. Pevnosť bola najsilnejšou pevnosťou habsburgského mocnárstva. 1678 pevnosť Leopoldov odolala Tököliho kurucom 1706 odoláva pri povstaní Františka Rákocziho za vlády Márie Terézie slúžila ako zásobáreň a sklad pre vojsko 1783 ju navštívil cisár Jozef II. a rozhodol sa do nej umiestniť vojenských veteránov z Budína 1848 pevnosť získavajú maďarskí povstalci, avšak plukovník Ordódy sa 2. februára 1849 vzdal veliteľovi cisárskych vojsk, generálovi Šimuničovi 1855 po strate vojenského významu je pevnosť na základe Bachovho dekrétu prebudovaná na väznicu, aj keď už aj v skoršom období slúžila ako väzenie, kedy v období protireformácie boli v pevnosti uväznení v roku 1674 viacerí väzni z radov evanjelických a kalvínskych farárov, medzi nimi aj rektor Ján Simonides a kňaz Tobiáš Masník Pevnosť bola 17. septembra 1963 vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku.


Koncentračný tábor Terezín

Context: Malá pevnosť Počas okupácie Čiech a Moravy Treťou ríšou bolo v júni 1940 v Malej pevnosti zriadené väzenie Gestapa. Nacisti využili infraštruktúru, ktorú mali k dispozícii a miesto vylepšili. Prestavali ho na prvok likvidačného a represívneho mechanizmu. Väznica bola spravovaná z Prahy. Najprv boli väznení len väzni mužského pohlavia. Po atentáte na zastupujúceho ríšskeho protektora Reinharda Heydricha bolo v júni 1942 zriadené ženské oddelenie. K trom väzenským dvorom pribudol v roku 1943 štvrtý, ktorý bol určený pre mužských zajatcov. Medzi rokmi 1940 a 1945 bolo z rôznych pracovísk gestapa do Terezína poslaných 27000 mužov a 5000 žien, najprv zadržaní z Prahy, potom z celých Čiech a od roku 1944 z Moravy. Prevažnú časť uväznených tvorili Česi, medzi nimi hlavne odporcovia nacistického režimu. V posledných rokoch pribúdali občania ZSSR, Poliaci, občania Juhoslávie a ku koncu vojny zajatci z radov spojeneckých vojsk. Okolo 8000 ľudí prišlo o život v iných koncentračných táboroch, do ktorých boli odtiaľto deportovaní a 2500 ľudí zomrelo na následky mučenia, chorôb a ťažkých pracovných a životných podmienok. 250 väzňov bolo popravených priamo v pevnosti. Veliteľ väznice bol od jej zriadenia SS-Hauptsturmführer Heinrich Jöckel, ako podriadený Höheren SS- und Polizeiführer von Böhmen und Mähren (HSSPF) v Prahe.


Leopold I. (Rakúsko, Babenberg)

Context: Životopis Leopoldov pôvod je neistý. Neskorší príslušník rodu Babenbergovcov Otto z Freisingu ho vo svojej Babenberskej kronike nespomína, keďže sa začína až vládou Adalberta. Je však isté, že Babenbergovci patrili k poprednej cisárskej aristokracii a zastávali dôležité svetské i cirkevné úrady. Leopoldov brat alebo blízky príbuzný Berthold bol markgróf bavorskej Severnej marky. Rané zmienky o Leopoldovi sú strohé. Prvé zmienky o ňom pochádzajú z roku 962/3, keď ho v jednom privilégiu pre cirkev zmieňuje cisár Otto II. Pred rokom 976 sa tiež spomína ako gróf v bavorskom Donaugau východne od Regensburgu. Súbor:Herzog_Leopold_I._Babenberg.jpg|náhľad|vľavo|Margróf Leopold I. Výňatok z rodokmeňa Babenbergovcov, Kláštor Klosterneuburg Prvý markgróf Leopold stál na cisárovej strane pri vzbure bavorského vojvodu Henricha II. v roku 975/976, za čo Leopold dostal bohatú odmenu. Okrem iného mu bol udelený hrad v Melku a okolité krajiny. Podľa miestnej kroniky bol pred tým pánom na tamojšom hrade gróf Sizo, ktorého Leopold vyhnal. Melk sa následne stal rezidenciou. Leopold v Melku založil kanonickú nadáciu, ktorá sa stala miestom posledného odpočinku Babenbergovcov. Za markgrófa ( marchio Liutpalus ) je Leopold po prvý krát označený 21. júla 976, keď mu bola cisárom Ottom II. udelená v léno bavorská Východná marka. Tento dátum býva označovaný významný medzník v dejinách Rakúska. Marka spočiatku pozostávala z úzkeho pásu územia pozdĺž Dunaja medzi lesom východne od mesta Enns. Podľa istých zmienok v rokoch 977 alebo 979 tiež pôsobil ako gróf v pohraničných Traungau a Sundergau. Leopoldovou hospodárskou základňou tak boli stále prevažne bavorské a nie rakúske majetky. Na území dnešného Rakúska však započal dlhý a náročný proces integrácie prerušený niekoľkými pohraničnými konfliktami so starými Maďarmi. Za jeho života došlo k prieniku cez Viedenský les, svoje územie tak s pomocou Henricha II. posunul ďalej na východ až k rieke Fische v Dolnom Rakúsku. 8. júla sa Leopold zúčastnil omše na počesť svätého Kiliána vo Würzburgu, kam ho pozval tamojší biskup. Počas omše bol Leopold tragicky zavraždený strelou z luku. Útok bol o to nešťastnejší, že cieľom útoku bol pravdepodobne Heinrich von Scfaweinfurt a nie Leopold. Malo ísť o pomstu za oslepenie Eberharda, biskupovho bojovníka. Leopold sa stačil vyspovedať a zomrel o dva dni neskôr. V 15. storočí mu bola udelená prezývka Slávny ().


Leopoldov

Context: Polohopis Mesto Leopoldov leží na dolnom Považí, na naplaveninách pôvodného riečiska Váhu, západne od Hlohovca, severovýchodne od Trnavy a km južne od Piešťan. Z východnej strany susedí kataster s Hlohovcom, z južnej strany s hlohoveckou miestnou časťou Šulekovom a zo severozápadnej strany s Červeníkom. Mestom vedie cesta II/513, západným okrajom aj diaľnica D1. Leopoldov je dôležitý železničný uzol, kde železničnú trať Bratislava – Žilina križujú trate do Galanty a na Nitru.


Zámok Vimperk

Context: Dejiny Bol založený ako hrad na mieste pôvodného hradiska (založeného údajne pred rokom 1263) zvíkovským purkgrófom Purkartom z Janovic (Vrchotových) v 2. polovici 13. storočia. Na konci 14. storočia boli jeho majiteľmi vladykovia zo Sulevic. V roku 1479 bolo mesto i hrad spojené v opevnený celok a vtedy bola postavená aj predsunutá pevnôstka Haselburg. Od roku 1494, kedy bol hrad majetkom Malovcov z Chýnova, bol hrad prestavaný na zámok. Zámok menil majiteľov a od roku 1698 bol majiteľom rod Schwarzenbergovcov. V roku 1857 sa zámok po požiari 20. júla dočkal posledných stavebných úprav a neskôr v ňom sídlili úrady a kasárne. V roku 1948 bol zámok znárodnený.


Koncentračný tábor Terezín

Context: Introduction Nástupný dvor v Malej pevnosti Koncentračný tábor Terezín bol nacistický koncentračný tábor v českom opevnenom meste Terezín (nem. Theresienstadt) v okrese Litoměřice. Pevnosť Terezín zriadil cisár Jozef II. koncom 18. storočia (začiatok výstavby v roku 1780) ako pevnosť pre zaistenie dolného toku rieky Ohře do Labe. Pevnosť sa delí na dve časti Veľkú pevnosť a Malú pevnosť . Po obsadení Čiech a Moravy z nej nacisti vytvorili koncentračný tábor. V roku 1940 bola v Malej pevnosti , ktorá bola predtým dlhodobo využívaná ako väznica, zriadená väznica gestapa a v novembri 1941 vznikol vo Veľkej pevnosti zberný a tranzitný tábor určený predovšetkým pre židovské obyvateľstvo Čiech a Moravy. Po konferencii vo Wannsee boli do tábora od roku 1942 deportovaní Židia z Tretej ríše a ostatných obsadených krajín (vrátane Slovenska). Koncentračný tábor Terezín sa na krátky čas stal nástrojom nacistickej propagandy, počas ktorého bol rôznym zahraničným návštevníkom predvedený ako „príkladné sídlisko Židov“. Tento tábor spĺňal štyri hlavné úlohy. Bol väznicou gestapa, tranzitný tábor, slúžil v rámci židovskej otázky na likvidáciu ľudí a dočasne nemeckej propagande ako príkladné sídlisko a geto pre starých ľudí (v ktorom si smeli kúpiť majetok).


Netbook

Context: Rozmery netbooku sú menšie ako pri notebookoch, a majú aj nižšiu hmotnosť (0,7 – 1,5 kg). Vyznačujú sa malým zabudovaným LCD displejom 7" - 12", zabudovaným sieťovým pripojením (WiFi, RJ-45 LAN, prípadne Bluetooth, prípadne IrDA, EDGE), redukovanou veľkosťou klávesov (70 – 90% štandardnej veľkosti) a absenciou optickej mechaniky. Veľmi často používajú technológiu SSD diskov v kapacitách okolo 300 GB (2011). Netbooky obvykle disponujú pamäťou 1 alebo 2 GB (2011) s možnosťou jej rozšírenia. Ako ovládač kurzora sa používa touchpad. Štandardom je tiež zabudovaná čítačka SD pamäťových kariet. Externé konektory sú redukované na USB (2-6 konektorov) a D-Sub VGA konektor pre pripojenie externého monitoru. Chýba tiež rozšírenie Cardbus (PCMCIA). Novšie (od 2011) a drahšie modely majú aj HDMI pripojenie a rozlíšenie vhodné pre HD video. Keďže dôraz je kladený na nízku spotrebu, používajú sa špeciálne "mobilné" nízkoodberové procesory ako Intel Atom, VIA C7, VIA Nano, AMD Geode (2008) so zabudovanými energiu šetriacimi režimami. Grafická karta je obvykle integrovaná v čipsete so zdieľanou pamäťou. Ako zdroj energie sa najčastejšie používa 3-9 článkový Li-ion akumulátor, štandardná výdrž na batérie je 3 - 9 hodín (2008).


Mobilný telefón

Context: Telefóny Existuje niekoľko kategórií mobilných telefónov, telefóny od základných funkcií až po telefóny, na ktorých sa dá počúvať hudba, fotografovať, či nahrávať zvuky, video, surfovať na webe atď. V súčasnosti (rok 2005 a neskôr) sú bežné tzv. smartfóny (z - múdry telefón), prvý smartfón bola Nokia 9000 z roku 1996. V tej dobe patrila medzi základné mobilné telefóny. Miniaturizácia a vyšší výpočtový výkon mikročipov umožňuje pridávať viac funkcií do telefónu, ktoré sú dnes štandardom. Niektorí výrobcovia telefónov sa zamerali na špecifické segmenty trhu, ako RIM BlackBerry so zameraním na podnikanie / emailové potreby firemných zákazníkov, SonyEricsson Walkman na hudbu a rada Cybershot na fotenie, Nokia N-séria multimediálnych telefónov a Apple iPhone.


Širokopásmové pripojenie (internet)

Context: Introduction Satelit WildBlue Širokopásmové pripojenie (angl. broadband connection ) je vysokorýchlostný prístup na internet. Často býva dávaný do kontrastu s tzv. dial-up pripojením (vytáčaným) prostredníctvom modemu. Dial-up modemy vo všeobecnosti nedosiahnu rýchlosť vyššiu ako 56 kbit/s (kilobitov za sekundu) a vyžadujú plné využitie telefónnej linky. Naproti tomu broadbandové technológie zaručujú vyššie prenosové rýchlosti s tým, že nezablokujú telefónnu linku (inými slovami, je možné byť pripojený k internetu a súčasne telefonovať s použitím jedinej telefónnej linky). Prenosové rýchlosti širokopásmového pripojenia kolíšu v rozmedzí 256 kbit/s až 1 Mbit/s alebo vyššie. Preto sa broadband zvykne nazývať aj vysokorýchlostným pripojením (tzv. high-speed internet ). Štandardnými širokopásmovými technológiami sú DSL , ISDN , káblové pripojenie (DOCSIS), pripojenie pomocou pasívnej optickej siete , satelitné pripojenie a bezdrôtové Wi-Fi / WiMAX . Kategória:Pripojenia na internet


FireWire

Context: Sieťové pripojenie prostredníctvom FireWire FireWire, s prispením softvéru, je vhodný na vytváranie ad hoc sietí (medzi dvoma počítačmi, bez prítomnosti smerovačov). Operačné systémy GNU/Linux, Windows XP a Mac OS X podporujú sieťové prepojenie počítačov prostredníctvom FireWire. Sieť medzi dvoma počítačmi môže byť vytvorená podobne ako prepojenie skenera a tlačiarne spomenuté vyššie. Prepojením cez FireWire môžu byť dáta prenesené veľmi rýchlo, len s minimálnou konfiguráciou počítačov.


Netbook

Context: Softvér Netbooky sú obvykle predinštalované (pretože absencia optickej mechaniky sťažuje štandardné metódy inštalácie OS). Najpoužívanejším operačným systémom v roku 2011 boli GNU/Linux a Windows XP Home Edition/ Windows 7. Je možná aj inštalácia iného OS. Keďže netbooky znesú štandardné operačné systémy, je na nich možné spúšťať akékoľvek desktopové aplikácie určené pre ten-ktorý OS. Hranie hier a použitie aplikácií náročných na 3D akceleráciu a výpočtový výkon je limitované výkonom grafického systému a použitým procesorom. Netbook je určený hlavne ako inteligentný zápisník a ultrakompaktný počítač zameraný na surfovanie po internete a spracovanie kancelárskych aplikácií.


Wi-Fi

Context: História Wi-Fi bolo vynájdené v roku 1991 vo firme NCR Corporation / AT&T (neskôr Lucent & Agere Systems) v meste Nieuwegein, Holandsko. Prvé bezdrôtové produkty (pôvodne určené pre pokladničné systémy) prišli na trh pod názvom WaveLAN s rýchlosťami 1 Mbps/2 Mbps. Vic Hayes (vynálezca Wi-Fi, nazývaný „otec Wi-Fi“) sa so svojím tímom podieľal na návrhu štandardov IEEE 802.11b, 802.11a a 802.11g. V roku 2003 Vic odišiel z Agere Systems do dôchodku. Agere Systems bol pod silným tlakom konkurencie, hoci ich produkty boli špičkovej kvality, zákazníci požadovali lacnejšie Wi-Fi riešenia. Chipset 802.11abg all-in-one od Agere (kódové označenie: WARP) nikdy neuspel na trhu. Agere Systems sa rozhodli opustiť Wi-Fi trh na konci roka 2004. Veľkú zásluhu na masovom rozšírení Wi-Fi nesie firma Apple, ktorá ako prvá predstavila v roku 2001 svoj iBook G3 s Wi-Fi.


Netbook

Context: História Pôvod netbookov možno odvíjať od snahy výrobcov zmenšovať rozmery a váhu prenosných počítačov. Apple v roku 1991 uviedol PowerBook 100, ktorý vážil 2,3 kg, Gateway v roku 1992 zase Handbook 1.4 kg a v roku 1993 Hewlett-Packard OmniBook 300 1,3kg. Názov sub-notebook sa začal používať pre veľmi populárny rad Libretto od Toshiby. Libretto 20 so 6-palcovou obrazovkou sa začalo predávať začiatkom roku 1996 a vážilo len 840 gramov. V roku 1999 Psion uviedol rad Psion netBook. Psion má „netbook“ zaregistrovaný ako obchodnú značku pre zariadenia Netbook a Netbook Pro . Tieto zariadenia používali operačný systém Epoc a mali dotykový displej. Všeobecne sa však termín "netbook" začal používať až v roku 2007, keď Asus predstavil ASUS Eee PC, pôvodne určené pre rozvíjajúce sa trhy, s rozmermi 23 × 17 cm a váhou 0,9 kg.


Internet

Context: Internetová kultúra Internet má aj ďalekosiahly dopad na prácu, vedomosti a pohľad na svet. Okrem vytvorenia elektronického obchodu a komunikácie s klientmi e-mailom a príbuznými prostriedkami mení internet aj iné aspekty pracoviska. Niektoré spoločnosti začali používať blogy na reklamné účely. Keďže väčšina ľudí na webe informácie vyhľadáva, obsahom týchto jednoducho aktualizovateľných stránok môžu byť rady v poli pôsobnosti spoločnosti. Takáto spoločnosť dúfa, že keď návštevník nájde tieto informácie zadarmo, všimne si expertných znalostí tvorcov a to ho následne pritiahne na obchodnú stránku spoločnosti. Príkladom takéhoto počínania je Microsoft, ktorý umožnil svojim vývojárom publikovať osobné blogy, aby zaujal verejnosť ich prácou. Z pohľadu kultúrnej uvedomelosti internet poskytuje obrovské množstvo informácií a interaktivity pre ľudí, ktorých zaujímajú iné kultúry a pohľady na svet, ktoré by im boli inak nedostupné. Existujú však dôkazy, že ľuďom, ktorých iné kultúry nezaujímajú umožňuje internet vyhýbať sa kontaktu vo väčšej miere ako kedykoľvek predtým. World Wide Web Súbor:WorldWideWebAroundWikipedia.png|náhľad|Grafická reprezentácia WWW, internetovej služby, ako ju reprezentujú hyperlinky Vďaka internetovému výskumu založenom na vyhľadávaní pomocou kľúčových slov na vyhľadávačoch ako Google majú milióny ľudí na celom svete okamžitý prístup k širokému a rozličnému online informačnému obsahu. V porovnaní s encyklopédiami a tradičnými knižnicami umožnil internet náhlu a extrémnu decentralizáciu informácií a údajov. Vzdialený prístup Internet umožňuje používateľom počítačov jednoduché pripojenie k iným počítačom a informačným a komunikačným službám kdekoľvek na svete. Podľa požiadaviek je možné používať zabezpečenie, autentifikáciu a kryptovanie, alebo sa zaobísť bez nich. Toto podnecuje nové formy práce doma, spolupráce a zdieľania informácií v mnohých priemyselných odvetviach. Účtovník sediaci doma môže revidovať knihy spoločnosti sídliacej v inej krajine pomocou servera v tretej krajine, ktorý spravujú IT špecialisti zo štvrtej krajiny. Tieto účty mohli byť vytvorené doma pracujúcimi účtovníkmi z iných vzdialených lokalít na základe informácií, ktoré im prišli e-mailom z celého sveta. Niektoré z týchto aplikácií boli možné už pred rozšírením internetu, ale cena prenájmu potrebných súkromných liniek znemožňovala ekonomicky výhodné použitie mnohých z nich. Úradník, ktorý sa nachádza mimo svojej kancelárie, možno na druhej strane Zeme na pracovnej ceste alebo dovolenke si môže otvoriť vzdialenú pracovnú plochu zo svojej kancelárie použitím zabezpečeného Virtual Private Network (VPN) spojenia cez internet. To mu umožňuje rovnaký prístup k súborom a aplikáciám, ako keby sedel za svojím stolom. Spolupráca Toto nízkonákladové a takmer okamžité zdieľanie nápadov, vedomostí a schopností spôsobilo revolúciu v mnohých oblastiach ľudskej činnosti a stálo pri zrode nových oblastí. Jedným z príkladov je spolupráca pri vývoji FLOSS (Free, Libre and Open-Source Software) ako Linux, Mozilla Firefox alebo OpenOffice.org. Ďalším príkladmi sú Wikipédia, komunitou upravovaná a udržiavaná slobodná encyklopédia, projekt Urban Dictionary a TEIS (the UK Telemedicine and E-health Information Service) pre pracovníkov v odvetví telemedicíny, telestarostlivosti a zdravotníctva. Zdieľanie súborov Počítačový súbor je možné poslať ako prílohu elektronickou poštou. Je možné nahrať súbor na webstránku alebo FTP server, aby si ho mohli iní odtiaľ stiahnuť. Je možné ho dať do zdieľaného adresára na súborovom serveri. Záťaž hromadného sťahovania zo serverov možno znížiť použitím zrkadlových (mirror) serverov alebo pomocou peer-to-peer služieb. Vo väčšine týchto prípadov je možné riadiť prístup k súborom pomocou autentifikácie používateľov. Obsah prenášaných súborov môže byť zakódovaný vďaka kryptovaniu a je možné požadovať vykonanie finančného prevodu predtým, ako zákazník dostane prístup k informáciám. Cenu je možné uhradiť napríklad pripísaním na ťarchu kreditnej karty, ktorej detaily je tiež možné poslať v kryptovanej forme cez internet. Pôvod a autentickosť je možné overiť digitálnym podpisom alebo pomocou takzvaného „message digestu“ (SHA-1). Tieto možnosti v celosvetovom meradle menia podstatu výroby, predaja a distribúcie mnohých typov produktov, ktoré sa dajú zredukovať na počítačový súbor. Patria medzi ne všetky druhy úradných dokumentov, publikácií, softvérových produktov, hudby, fotografie, videa, animácií, grafiky a iných druhov umenia. Toto na druhej strane spôsobuje problémy v oblastiach trhu, ktoré boli dovtedy ovládané kamennými spoločnosťami (napríklad Asociácia amerického nahrávacie priemyslu – RIAA). Jazyky Najpoužívanejším jazykom na komunikáciu na internete je angličtina. Dôvodmi sú pôvod internetu v Spojených štátoch, rastúca úloha angličtiny ako jazyka medzinárodnej komunikácie a neschopnosť skorých počítačov používať iné znaky ako základnú západnú abecedu. Po angličtine (53% webstránok) sú najpoužívanejšími jazykmi na webe čínština (25%), španielčina (8%), japončina (5%), portugalčina a nemčina (4%), ruština, arabčina a francúzština (3%) a kórejčina (2%). Rozšírenie internetu v posledných rokoch spôsobilo, že sa stále rozširuje podpora aj iných jazykov. Niektoré chyby však zostali, príkladmi sú mojibake – v slovenčine sa prejavuje ako nesprávne zobrazovanie diakritiky pri použití inej kódovej stránky na dekódovanie ako na kódovanie.


Wi-Fi

Context: WiFi kontra štandardy mobilných telefónov Existujú predpovede, že Wi-Fi a súvisiace technológie nahradia mobilné telefónne siete (napr. GSM). Tomu bránia najmä: chýbajúci roaming a autentifikačné funkcie (pozri 802.1x, SIM karty a RADIUS), malá šírka prenosového pásma a obmedzený dosah Wi-Fi. Je pravdepodobnejšie, že WiMax bude konkurovať ďalším mobilným telefónnym protokolom ako sú GSM, UMTS alebo CDMA. Wi-Fi je však ideálny na VoIP aplikácie v podnikových sieťach LAN alebo v prostredí SOHO (small office / home office). Hoci sa prvé zariadenia objavili už koncom 90-tych rokov, trh explodoval v roku 2005. Firmy Zyxell, UT Starcomm, Samsung, Sony Ericsson, Nokia, Hitachi a ďalšie ponúkajú VoIP Wi-Fi telefóny za dostupné ceny. V roku 2005 začali poskytovatelia prístupu do internetu poskytovať svojim zákazníkom VoIP služby. Pretože je telefonovanie cez VoIP lacné, veľmi často zadarmo, trh s VoIP službami bude akcelerovať. Začínajú sa objavovať GSM telefóny s integrovanými Wi-Fi a VoIP schopnosťami. Jedného dňa možno nahradia klasické telefóny. Otázka, či bude Wi-Fi konkurovať mobilnej telefónii, sa zdá byť nesprávne položená. Trhu budú dominovať zariadenia zodpovedajúce viacerým štandardom. Čisté Wi-Fi telefóny majú veľmi obmedzený dosah, vybudovanie globálnej siete by bolo príliš drahé. Preto sú vhodné len pre lokálne siete ako sú firemné siete.


Internet

Context: Dnešný internet Okrem komplexných fyzických spojení, ktoré tvoria štruktúru internetu, existuje internet aj vďaka multilaterálnym dohodám (napr. „peeringovým dohodám – dohoda o vzájomnej výmene internetovej premávky“) a technickým špecifikáciám alebo protokolom, ktoré určujú, akým spôsobom sa majú vymieňať dáta po sieti. Na rozdiel od starších komunikačných systémov bol balík internetových protokolov zámerne navrhnutý agnosticky vzhľadom na fyzické médium, na ktorom je prevádzkovaný. Akákoľvek komunikačná sieť, pevná alebo bezdrôtová, ktorá je schopná prenášať obojsmerne digitálne údaje môže prenášať internetovú premávku. Preto je možné internetové pakety prenášať pevnými sieťami ako medený drôt, koaxiálny kábel a optický kábel aj bezdrôtové siete ako Wi-Fi. Všetky tieto siete zdieľajúce rovnakú sadu protokolov vyššej úrovne tvoria internet. Internetové protokoly pochádzajú z diskusií v rámci Internet Engineering Task Force (IETF) a jej pracovných skupín, ktoré sú otvorené verejným príspevkom a ich revíziám. Tieto komisie produkujú dokumenty známe ako Request for comments (RFC). Niektoré RFC povyšuje Internet Architecture Board (IAB) na internetový štandard. Medzi najpoužívanejšie internetové protokoly v balíku internetových protokolov patria IP, TCP, UDP, DNS, PPP, SLIP, ICMP, POP3, IMAP, SMTP, HTTP, HTTPS, SSH, Telnet, FTP, LDAP, SSL a TLS. Služby, ktoré tieto protokoly využívajú sú e-mail, Usenet newsgroups, World Wide Web, Gopher, session access, WAIS, finger, IRC, MUDy a MUSHe. Najpoužívanejšie z nich sú e-mail a World Wide Web s mnohými ďalšími službami, ktoré sú na nich založené, ako mailing listy, blogy a podcasty. Internet umožňuje poskytovanie služieb v reálnom čase ako telefonovanie, internetové rádio a internetové (televízne) vysielanie, ktoré sú takto prístupné kdekoľvek na svete. Niektoré iné populárne internetové služby nevznikli týmto spôsobom, ale boli pôvodne založené na proprietárnych systémoch. Medzi ne patria IRC, ICQ, AIM a Gnutella. Bolo uskutočnených mnoho analýz internetu a jeho štruktúry. Bolo napríklad zistené, že routovacia IP štruktúra internetu a hypertextové linky World Wide Webu sú príkladmi bezškálových sietí. Podobne ako sa poskytovatelia internetu pripájajú cez internet exchange pointy (napr. SIX – Slovak Internet eXchange) sa výskumné siete zvyknú pripájať do veľkých podsietí ako sú: GEANT, Internet2, Little GLORIAD. Tieto sú zasa postavené okolo relatívne malých sietí.