Circuit Gilles Villeneuve

Context: Charakteristika trate  Ahoj Gilles (Salut Gilles) - nápis za cieľovou čiarou Vitajte v Quebecu (Bienvenue au Québec) - slogan na Múre šampiónov Okruh Gillesa Villeneuva nie je permanentnou traťou. Typický je dlhými rovinkami, po ktorých nasleduje tvrdé brzdenie. Okrem toho má aj viacero pomalých zákrut vyžadujúcich dokonalú trakciu a veľký krútiaci moment. Piloti si musia dávať pozor aj na zadné pneumatiky, no najväčším problémom je opotrebenie bŕzd. Jazdí sa tu s najmäkšími zmesami pneumatík. Vlásenka Pits Celý okruh je lemovaný zvodidlami a na niektorých miestach je trať príliš úzka bez širších výbehových zón, čo spôsobuje problémy aj skúseným pretekárom. Práve preto je najslávnejšou časťou okruhu stena na výjazde z poslednej šikany. V roku 1999 „Quebecký múr“ ukončil preteky trom šampiónom formuly 1. Počas Veľkej ceny tu kolidoval Damon Hill, Michael Schumacher aj Jacques Villeneuve a odvtedy sa táto stena nazýva „Múr šampiónov“. Fakty a údaje Dĺžka trate: 4 361 m Počet kôl pretekov: 70 Dĺžka pretekov: 305,270 km Rozdiel medzi štart. a cieľovou čiarou: 0 m Počet zákrut: 13 (8 vpravo a 5 vľavo) Traťový rekord: 1:13,078 (214.833 km/h) - Valtteri Bottas/Mercedes (2019) Najrýchlejšie kolo kvalifikácie: 1:10.240 (223,515km/h) - Sebastian Vettel/Ferrari (2019) Maximálna rýchlosť: 325 km/h Prvá GP: 1978 (víťaz Gilles Villeneuve (CAN) - Ferrari 312T3) Počet GP: 41 Priemerná spotreba paliva: 2,1 kg / kolo Jazda na plný plyn: 60 % Počet preradení rýchlostných stupňov: 30 / kolo Opotrebenie pneumatík: nízke Opotrebenie bŕzd: veľmi vysoké Úroveň priľnavosti: stredná Stratégia 1 zastávka: 33. - 38. kolo 2 zastávky: 22. - 30. a 46. - 52. 3 zastávky: 17. - 22. a 31. - 37. a 47. - 52. Kapacita tribún: 100 000


Formula 2 v roku 2023

Context: Kalendár Kolo Okruh Šprint Hlavné preteky 1 Bahrain International Circuit, Sachir 4. marec 5. marec 2 Jeddah Corniche Circuit, Džidda 18. marec 19. marec 3 Albert Park Circuit, Melbourne 1. apríl 2. apríl 4 Baku City Circuit, Baku 29. apríl 30. apríl - Autodromo Enzo e Dino Ferrari, Imola zrušené zrušené 5 Circuit de Monaco, Monte Carlo 27. máj 28. máj 6 Circuit de Barcelona-Catalunya, Montmeló 3. jún 4. jún 7 Red Bull Ring, Spielberg 1. júl 2. júl 8 Silverstone Circuit, Silverstone 8. júl 9. júl 9 Hungaroring, Mogyoród 22. júl 23. júl 10 Circuit de Spa-Francorchamps, Spa 29. júl 30. júl 11 Circuit Zandvoort, Zandvoort 26. august 27. august 12 Autodromo Nazionale di Monza, Monza 2. september 3. september 13 Yas Marina Circuit, Abú Zabí 25. november 26. november Zdroj: Zmeny v kalendári Šampionát FIA Formuly 2 by mal mať svoj debut v Austrálii, kde bude súčasťou Veľkej ceny Austrálie na okruhu Albert Park Circuit. Okruh Paul Ricard sa v kalendári neobjavil, pretože Veľká cena Francúzska sa v roku 2023 neuskutoční. Veľká cena Emilia Romagna, ktorá sa mala konať 20. a 21. mája ako šieste kolo šampionátu, bola 17. mája zrušená z dôvodu záplav v oblasti.


Circuit de Spa-Francorchamps

Context: Jedno kolo na modernom okruhu Rozdiel medzi súčasnou a pôvodnou verziou trate V Spa nájdeme všetko, čo si môže jazdec priať – prevýšenia, rýchle zákruty, dlhé rovinky. Okruh je veľmi rýchly a dlhý. K prvej zákrute La Source to od štartu nie je ďaleko. Dôležitý je predovšetkým dobrý výjazd. Naberá sa tu totiž rýchlosť pre nájazd do kopca až po Les Combes. V Eau Rouge sa jazdí na plný plyn a jazdci musia byť veľmi opatrní. V prípade, že stratia ideálnu stopu, okamžite dôjde k úbytku rýchlosti. Monoposty pokračujú ďalej cez dlhú rovinku Kemmel do Les Combes . Brzdí sa až 60 metrov pred zákrutou. Nasleduje ľavo-pravá kombinácia, kde možno stratiť až pol sekundy. Na krátkom úseku pred zákrutou Rivage sa preraďuje až na piaty stupeň. Trať je v tomto úseku často šmykľavá čomu napomáhajú aj drobné nerovnosti. Vo výjazde sa zadná časť vozidla môže správať nepokojne. Deviatka je takisto veľmi rýchla, piloti ňou jazdia na štvorke, pričom využívajú brzdy na stabilizáciu auta. Ďalej nasleduje Pouhon , jedna z najťažších zákrut v Spa. V piatok a sobotu si tu jazdci musia vyskúšať, kde je ich limit a do akej miery sa dá riskovať. Aj keď sa priemerná rýchlosť pohybuje okolo 230 km/h často sa dá prejsť aj rýchlejšie. Po krátkej rovinke sa pretekári blížia k šikane Fagnes , kde je kvalitný asfalt a tvrdo sa dá atakovať obrubník. Veľa sa tu dá stratiť, ale aj získať. Po štrnástej zákrute prichádza na rad rýchla pravotočivá zákruta, z ktorej musia piloti čo najlepšie akcelerovať, pretože na konci nasledujúcej rovinky prerušenej slávnou Blanchimont prichádza šanca na predbiehanie. Ak pretekár pred šikanou Bus Stop zvládne súboj na brzdy, nič mu nebráni vo vjazde na cieľovú rovinku.


Veľká cena Španielska 2022

Context: Introduction  Veľká cena Španielska 2022 (špa. Formula 1 Pirelli Gran Premio de España 2022 ) sa uskutočnila 22. mája 2022 na pretekárskom okruhu Circuit de Barcelona-Catalunya v mestečku Montmeló, ktoré leží neďaleko od Barcelony. Boli to šieste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. V predpolí pretekárskeho víkendu oznámila Formula 1, že zrušila Veľkú cenu Ruska, ktorá bola odrieknutá už pred začiatkom sezóny, bez náhrady. To znamená, že sa v sezóne 2022 uskutoční 22 pretekov, rovnako ako v predchádzajúcom roku. Pred Veľkou cenou viedol Charles Leclerc v priebežnom poradí šampionátu jazdcov pred Maxom Verstappenom a Sergiom Pérezom.


Veľká cena Talianska 2022

Context: Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc dosiahol najrýchlejšie kvalifikačné kolo pred Maxom Verstappenom a Carlosom Sainzom. Podobne ako v prípade Veľkej ceny Belgicka sa však mnohí pretekári rozhodli pre penalizáciu, aby si mohli nechať do svojho vozidla namontovať nové komponenty pohonnej jednotky, keďže Autodromo Nazionale di Monza je trať, na ktorej sa dá veľmi dobre predbiehať. Kvôli tomu z pozície 2 a 3 neodštartovali Verstappen a Sainz, ale George Russell a Lando Norris.


24 hodín Le Mans

Context: Introduction 24 hodín Le Mans stred FIA World Endurance Championship Okruh Circuit de la Sarthe Prvé preteky 1923 Posledné preteky 2023 Trvanie 24 hodín Najviac víťazstiev (jazdec) Tom Kristensen (9) Najviac víťazstiev (tím) Joest Racing (13) Najviac víťazstiev (výrobca) Porsche (19) 24 hodín Le Mans (fr. 24 heures du Mans ) sú legendárne vytrvalostné automobilové preteky, ktoré sa každoročne konajú na okruhu la Sarthe blízko mesta Le Mans (asi 150 000 obyvateľov) na západe Francúzska. Organizátorom pretekov je Automobile-Club de l Ouest (A. C. O.) a v súčasnosti na nich štartujú hlavne bývalí piloti F1 alebo začínajúci pretekári. Preteky sú súťažou továrenských a súkromných tímov. Okruh pretekov meria asi (8,1 míle). Od roku 2012 sú preteky 24 hodín Le Mans súčasťou kalendára šampionátu svetového vytrvalostného šampionátu FIA.


Circuit de Spa-Francorchamps

Context: Diváci a fanúšikovia videli v Spa všetky veľké jazdecké hviezdy, legendy a nádejné talenty. Sám Michael Schumacher debutoval na tejto trati v roku 1991, pričom sa hneď kvalifikoval na výbornom siedmom mieste. O rok neskôr si už na svoje konto pripísal prvé belgické víťazstvo. Okrem toho na svojej obľúbenej trati v roku 2004 oslávil zisk siedmeho titulu. V roku 2003 sa Veľká cena Belgicka v kalendári majstrovstiev sveta formuly 1 neobjavila. Na príčine bol zákaz tabakovej reklamy. Belgická vláda odmietla udeliť výnimku a tak Bernie Ecclestone Spa vyškrtol zo zoznamu. V roku 2006 trať v kalendári opäť chýbala, organizátori vtedy mali problémy vyrovnať sa so zákazom tabakovej reklamy. Zároveň v tej dobe okruh podstúpil poslednú sériu úprav.


Michael Schumacher

Context: Formula 3 Pre rok 1989 podpísal zmluvu s tímom WTS v nemeckých majstrovstvách formuly 3, aby bol po ruke Frentzenovi. Obaja skončili druhí, jeden bod za Wendlingerom. Schumacher bol nakoniec klasifikovaný na treťom mieste. V Macau zvíťazil v prvej jazde, ale pretože ostatní nedokončili, nebol klasifikovaný. V roku 1990 zostal v rovnakom tíme a to sa mu vyplatilo, pretože sa stal majstrom. Dokonca zvíťazil aj v prestížnych pretekoch Grand Prix Macau. S vozom Mercedes štartoval v skupine C a zvíťazil v Mexiku spolu s Massom bol druhý v Dijone a Nurburgringu a v celkovom poradí majstrovstiev skončil piaty s 21 bodmi. Žlté sú víťazstvá Modré sú 2. miesta Červené 3. miesta N – preteky nezapočítavané do majstrovstiev MA – Grand Prix Macau Rok N1 N2 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 MA Poradie Body 25px 1989 N N 01 02 03 04 05 06 07 08 09 10 11 12 M 3.miesto 163 25px 1990 N 01 02 03 04 05 06 07 08 09 10 11 M majster ? Tím / Voz 1989 – ONS Nachwuchsteam / WTS Racing – Reynard 893-Volkswagen 1990 – WTS Racing – Reynard 903-Volkswagen


Michael Schumacher

Context: Formula Ford V roku 1988 sa začala pre Schumachera nová pretekárska kariéra vo formulových vozoch, keď zvíťazil v 9 pretekoch formula Konig a stal sa nemeckým šampiónom. V tom istom roku ešte stihol štyri preteky európskych majstrovstiev formula Ford 1 600 a po víťazstve v Zandvoorte si zaistil druhé miesto na majstrovstvách Európy a 6. miesto na majstrovstvách Nemecka formula Ford 1 600. Formula Ford 1988 – majster Nemecka formuly Konig 1988 – 2. miesto majstrovstiev Európy 1988 – 6. miesto majstrovstiev Nemecka víťazstvá 9x v sérii formula Konig Zandvoort formula Ford


Veľká cena Mexika 2022

Context: Introduction  Veľká cena Mexika 2022 (špa. Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2022 ) sa uskutočnila 30. októbra 2022 na pretekárskom okruhu Autódromo Hermanos Rodríguez v Mexico City – v hlavnom meste Mexika. Boli to dvadsiate preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. Max Verstappen vyhral svoju 14. Veľkú cenu sezóny. Tým pádom prekonal rekord za najväčší počet víťazstiev v jednej sezóne, ktorý držali Michael Schumacher (2004) a Sebastian Vettel (2013). Nemecký výrobca automobilov Audi pred Veľkou cenou oznámil, že sa tím Sauber od roku 2026 stane jeho továrenským tímom. Audi bude vyrábať motory vo svojom závode v Neuburgu na juhu Nemecka, zatiaľ čo sa monoposty budú vyrábať v sídle Sauberu v švajčiarskom Hinwile. Aj o pretekárske operácie továrenského tímu Audi sa bude starať Sauber. Zároveň bolo oznámené, že Veľká cena Mexika bude súčasťou kalendára pretekov Formuly 1 minimálne do roku 2025 po tom, ako sa vedenie Formuly 1 a miestni promotéri dohodli na novej trojročnej zmluve. Max Verstappen viedol pred pretekmi v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom a Sergiom Pérezom.


Veľká cena Bahrajnu 2022

Context: Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc z tímu Ferrari získal svoju desiatu Pole Position kariéry pred Maxom Verstappenom z Red Bullu a tímovým kolegom Carlosom Sainzom.


Veľká cena Bahrajnu 2023

Context: Priebeh pretekov Holandský pretekár Max Verstappen dosiahol svoje 36. víťazstvo vo Veľkej cene. Jeho tímový kolega Sergio Pérez skončil druhý, čím Red Bull získal „double“, najlepší možný tímový výsledok. Fernando Alonso doplnil stupne víťazov svojím 99. pódiovým výsledkom - vo svojich prvých pretekoch za Aston Martin. Carlos Sainz bol štvrtý a Lewis Hamilton piaty. Charles Leclerc bol dlho na ceste za pódium, kým mu porucha motora v 39. kole zabránila dokončiť preteky; v čase odstúpenia bol na treťom mieste. Lance Stroll skončil šiesty, hoci 12 dní pred pretekmi musel podstúpiť operáciu zápästia kvôli nehode na bicykli pred sezónou, pri ktorej si zlomil aj prst na nohe.


Michael Schumacher

Context: Introduction Michael Schumacher (2002) Michael Schumacher ( 3. január 1969, Hürth, Severné Porýnie-Vestfálsko) je bývalý nemecký pilot Formuly 1. Štatisticky bol do roku 2020 najúspešnejší pilot Formuly 1 vôbec, pretože získal sedem titulov majstra sveta (v rokoch 1994, 1995, 2000, 2001, 2002, 2003 a 2004). Jeho rekord bol ale dorovnaný Britom Lewisom Hamiltonom, ktorý Schumachera prekonal aj v počte víťazstiev a získaných pole positions. Jeho brat Ralf je bývalým pilotom F1. Od roku 2021 jazdí v F1 aj jeho syn Mick za americký tím Haas (od 2023 ako rezervný jazdec Mercedesu).


Mick Schumacher

Context: Osobný život Schumacher sa narodil vo Vufflens-le-Château a vyrastal v Glande. Je synom sedemnásobného majstra sveta formuly 1 Michaela Schumachera a majsterky Európy v západnom jazdení Corinny Schumacher. Jeho strýko Ralf Schumacher je tiež bývalý pilot Formuly 1. Jeho bratranec David Schumacher je tiež pretekár. Schumacher je nevlastným synovcom Sebastiana Stahla a vnukom Elisabeth a Rolfa Schumacherovcov. Mick lyžoval so svojím otcom, keď Michael 29. decembra 2013 utrpel život ohrozujúce poranenia mozgu. V marci 2017 Mick prvýkrát verejne hovoril o svojom otcovi, pričom ho opísal ako „môj idol“ a „môj vzor“. Pri príležitosti 1000. pretekov Scuderie Ferrari v F1, jazdil na víťaznom aute svojho otca, Ferrari F2004, pričom pri tejto príležitosti mal na sebe otcovu prilbu. Schumacher považuje šach za neoddeliteľnú súčasť svojej mentálnej prípravy pred pretekmi F1. Povedal: „Mám pocit, že táto hra prináša sústredenie, pretože musíte byť vždy pripravený mysľou. Cez víkend chcem byť vždy mentálne pripravený na každú výzvu, ktorá príde.“


Veľká cena Azerbajdžanu 2023

Context: Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc bol najrýchlejší aj v kvalifikácii na Veľkú cenu. Jazdec tímu Ferrari odsunul na druhé a tretie miesto obidvoch pilotov Red Bullu Verstappena a Péreza. Pre Leclerca to bola 19. pole position v kariére a tretia v rade na mestskom okruhu v Baku. Kvalifikácia musela byť kvôli nehodám Nycka de Vriesa a Pierra Gaslyho dvakrát prerušená červenými vlajkami.


Veľká cena Monaka 2022

Context: Priebežné poradie šampionátu ;Poradie o Pohár jazdca (Top 5) Pozícia Jazdec Body 10px 1 Max Verstappen 125 10px 2 Charles Leclerc 116 10px 3 Sergio Pérez 110 10px 4 George Russell 84 10px 5 Carlos Sainz Jr. 83 ;Poradie o Pohár konštruktérov (Top 5) Pozícia Konštruktér Body 10px 1 Red Bull-RBPT 235 10px 2 Ferrari 199 10px 3 Mercedes 134 10px 4 McLaren-Mercedes 59 10px 5 Alfa Romeo-Ferrari 41


Tour de France 1903

Context: Introduction + Mapa pretekov Detaily pretekov Konanie 1. júl - 19. júl Etapy 6 Vzdialenosť 2 428 km Víťazný čas 94h 33 14" (25,678 km/h) Víťazi Víťaz Maurice Garin (Francúzsko) Druhý Lucien Pothier (Francúzsko) Tretí Fernand Augereau (Francúzsko) ---- Tour de France 1903 bol 1. ročník cyklistických pretekov Tour de France. Premiérový ročník vyhral Francúz Maurice Garin .


Tour de France 1904

Context: Trasa pretekov Etapa Štart a ci Vzdialenosť Typ etapy Dátum Víťaz etapy Žlté tričko 1. Paríž – Lyon 22px Rovinatá etapa 2. júl Michel Frédérick Michel Frédérick 2. Lyon – Marseille 20px Horská etapa 9. júl Antoine Fauré Emile Lombard 3. Marseille – Toulouse 22px Rovinatá etapa 13. júl Henri Cornet Henri Cornet 4. Toulouse – Bordeaux 22px Rovinatá etapa 17. júl François Beaugendre François Beaugendre 5. Bordeaux – Nantes 22px Rovinatá etapa 20. júl Jean-Baptiste Dortignacq Henri Cornet 6. Nantes – Paríž 22px Rovinatá etapa 23. júl Jean-Baptiste Dortignacq Kategória:Šport v 1904 Kategória:Tour de France


FIA World Endurance Championship 2018–19

Context: Kalendár Kolo Preteky Okruh Dátum 1 6 hodín Spa-Francorchamps Circuit de Spa-Francorchamps 5. máj 2018 2 24 hodín Le Mans Circuit de la Sarthe 16–17. jún 2018 3 6 hodín Silverstonu Silverstone Circuit 19. august 2018 4 6 hodín Fuji Fuji Speedway 14. október 2018 5 6 hodín Šanghaja Shanghai International Circuit 18. november 2018 6 1000 míľ Sebringu Sebring International Raceway 15. marec 2019 7 6 hodín Spa-Francorchamps Circuit de Spa-Francorchamps 4. máj 2019 8 24 hodín Le Mans Circuit de la Sarthe 15–16. jún 2019 Zdroj:


Formula 2 v roku 2020

Context: Kalendár Kolo Okruh Hlavné preteky Šprint 1 Red Bull Ring 4. júl 5. júl 2 11. júl 12. júl 3 Hungaroring 18. júl 19. júl 4 Silverstone Circuit 1. august 2. august 5 8. august 9. august 6 Circuit de Barcelona-Catalunya 15. august 16. august 7 Circuit de Spa-Francorchamps 29. august 30. august 8 Autodromo Nazionale Monza 5. september 6. september 9 Mugello Circuit 12. september 13. september 10 Sochi Autodrom 26. september 27. september 11 Bahrain International Circuit 28. november 29. november 12 5. december 6. december Zdroj:


Veľká cena Miami 2022

Context: Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc dosiahol v kvalifikácii už na tretiu Pole Position v sezóne. Na druhom mieste skončil jeho tímový kolega Carlos Sainz a na treťom Max Verstappen. Pre Scuderiu Ferrari to bolo prvé umiestnenie na prvých dvoch miestach v kvalifikácii od Veľkej ceny Mexika 2019. Priebeh pretekov Holandský pretekár tímu Red Bull Max Verstappen vyhral Veľkú cenu pred Charlesom Leclercom a Carlosom Sainzom. Na štarte pretekov predbehol Verstappen, ktorý odštartoval z tretej priečky, Carlosa Sainza a sa tým pádom dostal na druhé miesto za vedúceho Charlesa Leclerca. Poradie na čele štartového poľa sa nezmenilo až do deviateho kola, keď Max Verstappen prevzal vedenie pretekov od Leclerca. Po prvých zastávkach v boxoch viedol úradujúci majster sveta ešte stále pred oboma jazdcami tímu Ferrari Leclercom a Sainzom. V 41. kole muselo na trať bezpečnostné vozidlo potom ako kolidovali Pierre Gasly a Lando Norris, v dôsledku čoho Verstappen stratil svoj 7-sekundový náskok, ktorý si medzičasom vybudoval. Jeho tímový kolega z Red Bullu Sergio Pérez to naopak využil na výmenu pneumatík, ktorá ho stála podstatne menej času ako v normálnom pretekovom režime. O šesť kôl neskôr boli preteky reštartované. Max Verstappen sa udržal v čele; v tesnom závese ho nasledovali Leclerc, Sainz a Pérez. Päť kôl pred koncom, sa Sergio Pérez pokúsil o to, v prvej zákrute predbehnúť Carlosa Sainza, no nedobrzdil a sa prepadol späť na štvrté miesto. Tým pádom skončili Verstappen, Leclerc a Sainz na stupňoch víťazov.


Mick Schumacher

Context: Formula 1 Schumacher sa stal jazdcom Ferrari Driver Academy 19. januára 2019. Nasledoval kroky svojho otca a špeciálne väzby s tímom v rámci svojej rodiny označil za významnú časť vstupu do akadémie tímu. 2. apríla 2019 debutoval Mick Schumacher vo vozidle Formuly 1, keď pilotoval Scuderiu Ferrari SF90 vrámci prvého dňa testovania počas sezóny na Bahrain International Circuit, ako jediný debutant v poli. Počas dopoludňajšieho testovania si Schumacher zapísal osobný najlepší čas 1:32,552 z 30 kôl, čím sa umiestnil na šiestom najrýchlejšom mieste spomedzi ostatných jazdcov. Počas zvyšku dňa Schumacher najazdil ďalších 26 kôl, zajazdil výsledný čas 1:29,976 na najmäkšej dostupnej sade pneumatík, z čoho sa stal najrýchlejší čas, kým Max Verstappen z Red Bull Racing nezajazdil o päť minút neskôr kolo 1:29,379. Po utorňajšom teste Schumacher povedal, že sa so Scuderiou Ferrari cítil ako doma a svoju prvú jazdu si užil. Schumacher mal nasledujúci deň pokračovať v testovaní pre Alfa Romeo Racing. Schumacher mal debutovať počas tréningu Formuly 1 na Veľkej cene Eifel 2020 v prvom tréningu, kde mal jazdiť za Alfa Romeo Racing namiesto Antonia Giovinazziho. Kvôli zlým poveternostným podmienkam bol tréning zrušený. Schumacher debutoval na Veľkej cene Abú Zabí 2020 v prvom tréningu, keď jazdil za Haas namiesto Kevina Magnussena. Pred sezónou 2021 Schumacher požiadal o používanie skratky „MSC“ v televíznych prenosoch. MSC bola skratka, ktorú používal jeho otec Michael na rozlíšenie medzi Michaelom a jeho bratom Ralfom, ktorí pretekali v F1 súčasne. Schumacher predtým pretekal pod skratkou „SCH“ vo Formule 2. Haas (2021- 2022) 2021 Schumacher jazdil za tím Haas v roku 2021 po podpise viacročnej zmluvy po boku Nikitu Mazepina, s ktorým pretekal v motokárach. Rozhodol sa pretekať s číslom 47 pretože jeho dve obľúbené čísla, 4 a 7, už používali Lando Norris a Kimi Räikkönen. Po finále sezóny Formuly 1 v Abú Zabí šéf tímu Ferrari Mattia Binotto povedal, že očakáva, že Schumacher bude mať „veľmi ťažkú“ prvú sezónu, ale dodal, že verí, že by mohol jazdiť za Ferrari už v sezóne 2023. Schumacher sa na svoje debutové preteky, Veľkú cenu Bahrajnu, kvalifikoval ako devätnásty pred tímovým kolegom Mazepinom. Schumacher sa pretočil v prvom kole, ale dokázal pokračovať a nakoniec skončil posledný zo zostávajúcich jazdcov na 16. mieste. V ďalších pretekoch, Veľkej cene Emilia Romagna, havaroval pred výjazdom z boxovej uličky počas safety caru na trati, pričom si zlomil predné krídlo. Pit lane bola následne uzavretá, aby sa umožnilo odpratanie úlomkov, čo mu zabránilo vstúpiť do boxov na opravu na dve kolá. Preteky opäť dokončil na 16. mieste. Schumacher ťažko havaroval v tréningu na Veľkú cenu Monaka a tím nedokázal opraviť jeho auto včas na kvalifikáciu. Predviedol jedno z mála predbehnutí na trati Grand Prix, keď v úvodnom kole predbehol Mazepina. Na Veľkej cene Azerbajdžanu predbehol Mazepina krátko pred cieľom, keď skončil s náskokom len 0,074 s a získal 13. miesto. Schumacher haváriou spôsobil, že kvalifikácia na VC Francúzska bola odmávaná červenou vlajkou. Preteky dokončil na 19. mieste. V záverečnom tréningu na Veľkú cenu Maďarska havaroval a musel vynechať kvalifikáciu, pretože jeho auto nebolo včas opravené. Po tom, čo sa v úvodnom kole vyhol kolíziám, skončil v pretekoch trinásty a neskôr po diskvalifikácii Sebastiana Vettela postúpil na dvanáste miesto. Toto bola jeho najvyššia pretekárska pozícia v sezóne a povedal, že je hrdý na svoj výkon po bitkách na trati s Maxom Verstappenom. Jeho prvé DNF prišlo v 33. kole Veľkej ceny Ruska kvôli úniku oleja. Vo Veľkej cene Turecka dosiahol Schumacher Q2 a kvalifikoval sa na štrnástom mieste, čo bolo v tomto bode najvyššie kvalifikačné miesto jeho kariéry vo Formule 1. V úvodnom kole sa zrazil s Fernandom Alonsom, čo spôsobilo, že sa Schumacher točil. Pokračoval a skončil devätnásty. Alonso sa neskôr ospravedlnil za svoju úlohu v zrážke. Do Veľkej ceny Mexico City štartoval štrnásty, ale po kolízii s Estebanom Oconom bol vyradený už v prvej zákrute. Na Veľkej cene Saudskej Arábie sa jeho preteky skončili v ôsmom kole po náraze do bariéry. Schumacher ukončil svoju premiérovú sezónu devätnásty v šampionáte jazdcov, pred tímovým kolegom Mazepinom, ale bez bodov. 2022 Schumacher zostáva v Haase aj v sezóne 2022 s Kevinom Magnussenom a slúži ako rezervný jazdec Ferrari po boku Antonia Giovinazziho. Schumacher sa kvalifikoval ako dvanásty a skončil jedenásty na úvodnej Veľkej cene Bahrajnu, pričom sa posunul o tri pozície vyššie kvôli odstúpeniu oboch áut Red Bullu a Pierra Gaslyho, čím dosiahol svoj doteraz najlepší výsledok v pretekoch Formuly 1. Schumacher vynechal Veľkú cenu Saudskej Arábie po havárii v kvalifikácii, na podujatí ho nenahradili. Previezli ho do nemocnice na preventívnu kontrolu a prepustili ho bez zranení. Schumacher sa vrátil na Veľkú cenu Austrálie, štartoval na 15. mieste a skončil na 13. mieste. Schumacher jazdil v top 10 a do konca Grand Prix Miami zostávali tri kolá, ale pri pokuse o predbiehanie sa zrazil so Sebastianom Vettelom. Nebol potrestaný a nakoniec preteky dokončil na 15. mieste. Prvýkrát sa dostal do tretej kvalifikácie (Q3) na Veľkej cene Španielska, kde sa kvalifikoval ako 10., ale nakoniec klesol na 14. miesto. Schumacher mal ťažkú haváriu, ktorá rozdelila jeho auto na polovicu na Veľkej cene Monaka, čo spôsobilo, že preteky boli označené červenou vlajkou. Na Veľkej cene Británie získal Schumacher svoje prvé body vo Formule 1, keď obsadil ôsme miesto. O týždeň neskôr na VC Rakúska 2022 skončil Schumacher na 6. mieste. Týmto výsledkom zlepšil svoj doterajší najlepší výkon vo Formule 1. V polovici sezóny 2022 sa tak dostal na 15. miesto v šampionáte jazdcov. Rezervný jazdec Mercedesu (2023–) V decembri 2022 Ferrari oznámilo, že po štyroch rokoch ukončí spoluprácu so Schumacherom, pričom Schumacher vstúpil do akadémie jazdcov už v roku 2019. V ten istý deň Mercedes-AMG F1 oficiálne potvrdil, že Schumacher prevezme úlohu rezervného jazdca pre rok 2023, po jeho odchode z Haasu a prepustení z Ferrari s Young Driver Academy. Šéf tímu Toto Wolff povedal: „Mick je talentovaný mladý jazdec a sme radi, že sa pripojí k tímu. Je to usilovný robotník, má pokojný a metodický prístup a stále má chuť učiť sa a zlepšovať sa ako vodič. To všetko sú dôležité vlastnosti a sme nadšení, že nám môže pomôcť pri vývoji W14. ... Vieme tiež, že s dvojročnými skúsenosťami s pretekaním vo Formule 1 bude pripravený v krátkom čase nastúpiť do auta a nahradiť Lewisa Hamiltona alebo Georga Russella, ak to bude potrebné. vznikajú.“


Ralf Schumacher

Context: Introduction Ralf Schumacher Národnosť Nemecko Narodený Tím Jordan, Williams, Toyota Ralf Schumacher ( 30. jún 1975, Hürth blízko Kolína nad Rýnom) je nemecký automobilový pretekár, bývalý pilot Formuly 1, ktorý naposledy pretekal za tím Toyota. V súčasnosti preteká v nemeckom šampionáte cestných vozidiel DTM. Je mladším bratom sedemnásobného majstra sveta Formuly 1 Michaela Schumachera.


Veľká cena Veľkej Británie 2022

Context: Priebeh kvalifikácie V daždivej kvalifikácii na Silverstone získal Pole Position pilot tímu Ferrari Carlos Sainz. Na druhom a treťom mieste skončili Max Verstappen a Charles Leclerc. Pre španielskeho pretekára to bolo na 151. pokus prvýkrát, čo si zabezpečil najlepšiu štartovú pozíciu na Veľkú cenu.


Michael Schumacher

Context: Začiatky Michael Schumacher začal športovú kariéru, tak ako väčšina jeho kolegov, na motokárach. Jeho otec Rolf, ktorý motokáry staval, ho k tomuto športu priviedol už vo veku štyroch rokov a pretože v Kerpene (Schumacherove rodné mesto) bola motokárová dráha, bolo aj kde trénovať. Michael mal 12 rokov, keď chcel po prvýkrát štartovať v oficiálnych majstrovstvách Nemecka, ale pretože nemecké predpisy dovoľujú štart jazdcom starším ako 14 rokov, musel otec pre syna zohnať potrebné povolenie. Motokáry 1984 – Juniorský majster Nemecka 1985 – Juniorský majster Nemecka 1985 – Finalista majstrovstiev sveta 1986 – 3.miesto majstrovstiev Nemecka 1986 – 3.miesto majstrovstiev Európy 1987 – majster Nemecka 1987 – majster Európy


Mick Schumacher

Context: Introduction  Mick Schumacher ( 22. marec 1999, Vufflens-le-Château ) je nemecký automobilový pretekár. Svoju pretekársku kariéru začal v roku 2008 na pretekoch motokár. Od roku 2015 jazdí vo formulových závodoch, od roku 2017 jazdil v európskej sérii Formule 3. Je synom pretekára Michaela Schumachera, pri motokárových pretekoch však používal pseudonymy Mick Betsch (priezvisko matky Corinny za slobodna) a Mick Junior . V roku 2020 sa stal šampiónom Formule 2. Od sezóny 2021 do sezóny 2022 bol jazdcom Formule 1 v tíme Haas. Jeho tímový kolega bol dánsky jazdec Kevin Magnussen.V roku 2023 ho v tíme Haas nahradí skúsený nemecký pilot Nico Hülkenberg


Tour de France

Context: Slávne etapy Posledná etapa končí na bulvári Champs-Elysées, ktorý je pre svoje dlažobné kamene pre jazdcov veľmi nepríjemný. Táto etapa sa väčšinou nejazdí v súťažnom duchu, pretože o víťazovi je už spravidla rozhodnuté. Napriek tomu sa v minulosti objavili výnimky. V roku 1987, kedy Stephen Roche viedol po poslednej časovke o 40 s pred Pedrom Delgadom, sa Delgado v poslednej etape odtrhol od pelotónu a pokúsil sa na poslednú chvíľu strhnúť víťazstvo na svoju stranu. Roche Delgada ho však dohonil a obaja dojazdili v hlavnom pelotóne. V ostatných rokoch organizátori experimentovali s presunutím poslednej časovky jednotlivcov do poslednej etapy namiesto etapy predposlednej. Najznámejšou sa týmto stala Tour v roku 1989, kedy Greg LeMond prevzal žlté tričko v poslednej časovkárskej etape pred Laurentom Fignonom a zvíťazil o osem sekúnd. Je pravdepodobné, že táto úprava sa bude v budúcnosti opakovať. Známou je etapa s cieľom na L’Alpe-d’Huez. V roku 2004 sa organizátori rozhodli uskutočniť ďalší experiment a usporiadali časovku jednotlivcov s cieľom na L’Alpe-d’Huez. Táto zmena však pretekármi nebola prijatá príliš dobre a pravdepodobne sa už nebude opakovať. Hostiteľstvo začiatku alebo konca etapy prináša dotyčnému mestu prestíž a veľa publicity. Kým kedysi začínala každá etapa na mieste, kde predchádzajúca etapa končila, a preteky boli preto kontinuálne, teraz začínajú etapy o niekoľko kilometrov ďalej. Tým je zaistené, že si svoj kúsok slávy užije viac miest. Niekedy sa začiatok etapy posunie o obrovskú vzdialenosť a na presun jazdcov je potrebný jeden deň voľna. Veľmi prestížne je hostiť prológ a začiatok prvej etapy. Keďže je prológ príliš krátky na prejazd medzi dvomi mestami, odohráva sa prológ a začiatok prvej etapy v rovnakom meste. Tour de France sa striedavo otvára vnútri a mimo Francúzska, často sa začiatočné etapy jazdia v okolitých štátoch.


Circuit de Spa-Francorchamps

Context: História Alfa Romeo P2, s ktorým Antonio Ascari vyhral prvú Veľkú cenu. Spa známe svojimi liečivými termálnymi prameňmi v 18. storočí vybudovalo kasíno, ktoré privádzalo do oblasti množstvo zahraničných a často veľmi solventných hostí. Okrem túžby po peniazoch sa ale objavila i túžba po inom type vzrušenia. A tak sa jedného dňa rozhodli priviesť do Spa pretekárske autá. Súťaženie v Ardenách nebolo ale ničím novým. Už v roku 1902 totiž vznikol okruh Circuit des Ardennes, ktorý bol prvým uzatvoreným okruhom v Belgicku. Až do tej doby viedla väčšina pretekov z jedného mesta na druhé. Prvá trať bola dielom Pierra de Crawheza a merala rekordných 53,6 míľ. Okruh vychádzal z mesta Bastogne odkiaľ smeroval do Longlier, potom sa zatočil na juh do Habay-la-Nueve a po hlavnej ceste sa vrátil späť do Bastogne. V roku 1904 bol dokonca predĺžený na 73,4 míle, ale časom upadol do zabudnutia. Pretekanie v Belgicku malo dlhú tradíciu, ale stále sa jednalo len o miestne podujatia pre domácich. Všetko sa však malo zmeniť krátko po skončení prvej svetovej vojny. Organizátori mali najvyšší cieľ – priviesť do Belgicka prestížne preteky Grand Prix. Nový okruh v ardenských lesoch bol pripravený. Prvú oficiálnu Veľkú cenu tu v roku 1925 vyhral Antonio Ascari, otec slávneho pretekára formuly 1 Alberta Ascariho. Do týchto pretekov sa prihlásilo dvanásť jazdcov, no kvalifikáciou sa ich počet znížil na sedem. Ostatní totiž nemali dostatočne pripravené autá. Vyše 800 kilometrové preteky dokončili iba dvaja pretekári z Alfy Romeo. Počas druhej svetovej vojny sa v Spa pretekať prestalo a okruh sa stal súčasťou bojového poľa v rámci Bitky o Bulge. Aj v priestoroch Spa totiž bojovali nemecké jednotky v zime na prelome rokov 1944 a 1945 proti spojencom. Súťaženie sa vrátilo do Spa v roku 1947 a prvým víťazom sa stal Francúz Jean-Pierre Wimille s autom Alfa Romeo. Trosky Lotusu Alana Staceyho, Veľká cena Belgicka 1960- v ľavom hornom rohu je fotografia Alana Staceyho Michael Schumacher s monopostom Benetton B192 vyhral Veľkú cenu Belgicka v roku 1992. Trať pod ardenskými vrchmi hostila piate podujatie nového šampionátu formuly 1. 18. júna 1950 sa na štart postavilo 14 áut slávnych značiek, pričom víťazstvo opäť ukoristila dvojica pretekárov z Alfy. Najrýchlejší Juan Manuel Fangio prekonal 494 kilometrov za necelé tri hodiny. Autá sa stávali čím ďalej, tým rýchlejšími, ale trať zostávala nezmenená a nesmierne nebezpečná. Bolo len otázkou času, kedy dôjde k nešťastiu. Počas pretekov v roku 1960 došlo k dvom tragédiám v priebehu pätnástich minút. Mladý a neskúsený Chris Bristow havaroval v rovnakej zákrute, v ktorej sa deň predtým vážne zranil Stirling Moss a Alan Stacey prišiel o život, keď mu do tváre vrazil vták letiaci cez trať. V 60. rokoch sa okrem Grand Prix Belgicka a 24 hodín Spa udomácnili na tomto okruhu i ďalšie veľké preteky – 1000 km Spa. Tieto prestížne preteky sa stali doménou miestneho hrdinu Jackyho Ickxa, ktorý dokázal „tisícku“ vyhrať až päťkrát. V roku 1973 zahynuli počas pretekov 24 hodín Spa až traja piloti. Hrozivý príbeh sa viaže i k nočnej udalosti, ktorá sa stala v týchto pretekoch a týkala sa dvoch slávnych pretekárov. Keď prišiel Jochen Mass na nočný pitstop a striedal sa za volantom s Hansom Stuckom, tak mu povedal, aby si dával pozor na zákrutu Masta. Jochen Hansovi povedal, že je tam veľa úlomkov z nejakého auta. Keď Mass na spomínané miesto prišiel, z hrôzou zistil, že na trati neležia úlomky auta, ale roztrhané kusy traťového maršala. Séria tragických nehôd viedla k požiadavkám na prebudovanie trate a zvýšenie bezpečnosti. Všetko sa to malo ale udiať tak, aby zostal zachovaný tradičný duch trate a pôvodné umiestnenie v okolí Francorchamps. Nová trať síce zvýšila bezpečnostný štandard, no ani to nezabránilo tragédii z pretekov 1000 km Spa v roku 1985. Nemec Stefan Bellof vtedy prišiel o život, keď doplatil na predbiehací manéver v slávnej zákrute Eau Rouge. Veľkú nemeckú nádej vyslobodili z vraku auta až po dlhých 23 minútach. Len o niekoľko hodín zahynul v miestnej nemocnici. Diváci a fanúšikovia videli v Spa všetky veľké jazdecké hviezdy, legendy a nádejné talenty. Sám Michael Schumacher debutoval na tejto trati v roku 1991, pričom sa hneď kvalifikoval na výbornom siedmom mieste. O rok neskôr si už na svoje konto pripísal prvé belgické víťazstvo. Okrem toho na svojej obľúbenej trati v roku 2004 oslávil zisk siedmeho titulu. V roku 2003 sa Veľká cena Belgicka v kalendári majstrovstiev sveta formuly 1 neobjavila. Na príčine bol zákaz tabakovej reklamy. Belgická vláda odmietla udeliť výnimku a tak Bernie Ecclestone Spa vyškrtol zo zoznamu. V roku 2006 trať v kalendári opäť chýbala, organizátori vtedy mali problémy vyrovnať sa so zákazom tabakovej reklamy. Zároveň v tej dobe okruh podstúpil poslednú sériu úprav. Historické konfigurácie V priebehu svojej histórie prešiel okruh jednou dramatickou zmenou, no okrem nej podstúpil i niekoľko ďalších menších modernizácií. Súbor:Spa-Francorchamps original layout (1922).jpg| Pôvodná trať (1924-1939) Dĺžka: 14,9 km Počet zákrut: 25 Traťový rekord: 5:04,1 (Hermann Lang, Daimler Benz, 1937) Súbor:Spa 1947.png| Starý okruh (1946-1978) Dĺžka: 14,120 km Počet zákrut: 21 Traťový rekord: 3:13,4 (Henri Pescarolo, Matra, 1973) Súbor:Circuit Spa 2007.png| Súčasná trať (1979-súčasnosť) Dĺžka: 7,004 km Počet zákrut: 19 Traťový rekord: 1:46.286, Valtteri Bottas/Mercedes (2018)


Veľká cena Austrálie 2022

Context: Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc získal Pole Position pred oboma jazdcami Red Bullu Maxom Verstappenom a Sergiom Pérezom. Kvalifikácia musela byť predtým dvakrát prerušená: v prvej časti kvalifikácie kolidovali Lance Stroll a Nicholas Latifi, za čo dostal Stroll trest poklesu troch miest na štarte pretekov, a v záverečnom úseku kvalifikačných jázd havaroval Fernando Alonso v dôsledku technického problému.


Veľká cena Belgicka 2021

Context: Introduction  Veľká cena Belgicka 2021 (angl. Formula 1 Rolex Belgian Grand Prix 2021 ) boli preteky Formuly 1, ktoré sa konali dňa 29. augusta 2021 na okruhu Circuit de Spa-Francorchamps v Spa. Bola to dvanásta Veľká cena sezóny 2021. Kvôli silnému dažďu bol štart pretekov odložený o viac než tri hodiny. Po štarte sa napokon odjazdilo iba jedno hodnotené kolo za bezpečnostným vozidlom. S celkovou dĺžkou ca. sedem kilometrov to bola najkratšia Veľká cena v dejinách Formule 1. 27. augusta, v piatok pred Veľkou cenou, oznámil tím Red Bull Racing, že predĺžil zmluvu s mexickým pretekárom Sergiom Pérezom o jeden rok. Tým pádom bude Red Bull súťažiť v roku 2022 s nezmenenou jazdeckou zostavou s Maxom Verstappenom a práve s Pérezom.


Veľká cena Španielska 2013

Context: Introduction  Veľká cena Španielska 2013 ( Formula 1 Gran Premio de España Santander 2013 ) boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 12. mája 2013 na okruhu Catalunya v Barcelone v Španielsku. Boli to piate preteky sezóny 2013 a 23. Veľká cena Španielska na tomto okruhu.


Veľká cena Kanady 2022

Context: Introduction  Veľká cena Kanady 2022 (fra. Formula 1 AWS Grand Prix du Canada 2022 ) sa uskutočnila 19. júna 2022 na mestskom okruhu Circuit Gilles Villeneuve v Montréale, v kanadskej provincii Québec. Boli to deviate preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1 a prvá Veľká cena Kanady od roku 2019, potom ako predchádzajúce dva ročníky boli zrušené kvôli pandémii koronavírusu. Tri dni pred Veľkou cenou Kanady bolo oznámené, že zmluva s organizátormi Veľkej ceny Austrálie, ktorá je platná do roku 2025, bola predčasne predĺžená o ďalších desať rokov až do roku 2035. Zmluva zaručuje, že preteky v Austrálii budú počas tohto obdobia najmenej päťkrát úvodnými pretekmi sezóny. Pred Veľkou cenou sa nachádzali obaja piloti tímu Red Bull Max Verstappen a Sergio Pérez na prvých dvoch miestach priebežného poradia jazdcov. Na treťom mieste v šampionáte ležal Charles Leclerc.


Formula 1 v roku 2022

Context: Kalendár Krajiny a miesta hosťujúce preteky Formuly 1 v roku 2022 Kolo Veľká cena Okruh Dátum Veľkej ceny 1 Veľká cena Bahrajnu Bahrain International Circuit, Sachir 20. marec 2 Veľká cena Saudskej Arábie Jeddah Corniche Circuit, Džidda 27. marec 3 Veľká cena Austrálie Albert Park Circuit, Melbourne 10. apríl 4 Veľká cena Emilia Romagna Autodromo Enzo e Dino Ferrari, Imola 24. apríl 5 Veľká cena Miami Miami International Autodrome, Miami Gardens 8. máj 6 Veľká cena Španielska Circuit de Barcelona-Catalunya, Montmeló 22. máj 7 Veľká cena Monaka Circuit de Monaco, Monte Carlo 29. máj 8 Veľká cena Azerbajdžanu Baku City Circuit, Baku 12. jún 9 Veľká cena Kanady Circuit Gilles Villeneuve, Montréal 19. jún 10 Veľká cena Veľkej Británie Silverstone Circuit, Silverstone 3. júl 11 Veľká cena Rakúska Red Bull Ring, Spielberg 10. júl 12 Veľká cena Francúzska Circuit Paul Ricard, Le Castellet 24. júl 13 Veľká cena Maďarska Hungaroring, Mogyoród 31. júl 14 Veľká cena Belgicka Circuit de Spa-Francorchamps, Spa 28. august 15 Veľká cena Holandska Circuit Zandvoort, Zandvoort 4. september 16 Veľká cena Talianska Autodromo Nazionale di Monza, Monza 11. september 17 Veľká cena Singapuru Marina Bay Street Circuit, Singapur 2. október 18 Veľká cena Japonska Suzuka International Racing Course, Suzuka 9. október 19 Veľká cena USA Circuit of the Americas, Austin 23. október 20 Veľká cena Mexika Autódromo Hermanos Rodríguez, Mexico City 30. október 21 Veľká cena São Paula Autódromo José Carlos Pace, São Paulo 13. november 22 Veľká cena Abú Zabí Yas Marina Circuit, Abú Zabí 20. november Zdroj: Nasledujúce preteky boli zrušené v dôsledku prebiehajúcej ruskej invázie na Ukrajinu: Veľká cena Okruh Veľká cena Ruska Sochi Autodrom, Soči


Veľká cena Kanady 2013

Context: Introduction  Veľká cena Kanady 2013 ( Formula 1 Grand Prix du Canada 2013 ) boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 9. júna 2013 na okruhu Circuit Gilles Villeneuve v Montreale, v hlavnom meste provincie Québec, v Kanade. Okruh sa nachádza na umelo vytvorenom ostrove Île Notre-Dame, na Rieke svätého Vavrinca, neďaleko centra Montrealu. Boli to siedme preteky sezóny 2013 a päťdesiaty ročník Veľkej ceny Kanady.


Robin van Persie

Context: Van Persie, syn dvoch umelcov, bol povzbudzovaný ísť v šľapajach jeho rodičov, ale on namiesto toho dal prednosť futbalu a pripojil sa k mládežníckemu klubu SBV Excelsior. Prielom v jeho kariére zažil na svojom rodnom Feyenoorde, kde strávil tri sezóny a v roku 2002 sa mu podarilo získať Pohár UEFA. Bol menovaný za najlepší holandský futbalový talent roka v sezóne 2001-2002. Nezhody s manažérom nakoniec vyvrcholili zmenou klubu a Van Persie sa presťahoval do Arsenalu za 2,75 milióna britských libier v roku 2004 ako dlhodobá náhrada za Dennisa Bergkampa. V londýnskom klube však za celých osem rokov nezískal žiadnu veľkú trofej. Po vstupe do Manchestru United vyhral už vo svojej prvej sezóne titul Premier League na Old Trafford a skončil ako najlepší strelec ligy so svojimi 26 gólmi. Päťkrát sa mu podarilo stať sa hráčom mesiaca. V roku 2013 sa dostal v novinách The Guardian na zoznam 100 najlepších hráčov sveta.


Thomas Vermaelen

Context: Klubová kariéra  Ajax Amsterdam V roku 2003 prišiel do mládežníckej akadémii Ajaxu Amsterdam. Svoj prvý profesionálny zápas odohral 14. februára 2004 v drese Ajaxu v zápase proti FC Volendam, v ktorom jeho tím zvíťazil 2-0 . Bol to jeho jediný zápas v sezóne, v ktorej Ajax vyhral holandskú ligu. V sezóne 2004/2005 išiel na hosťovanie do klubu RKC Waalwijk. Tam odohral 13 zápasov a dal dva góly a po sezóne sa vrátil do Ajaxu. V sezóne 2005/2006 vyhral KNVB Cup, čiže holandský pohár. O rok neskôr získal jeho tím znovu tento pohár a aj Johan Cruijff Schaal. V roku 2007 znovu vyhral Ajax Johan Cruijff Schaal. Po odchode Klaasa-Jana Huntelaara sa v sezóne 2008/2009 stal kapitánom Ajaxu. Arsenal FC Do Arsenalu prestúpil za 10 miliónov eur. Svoj debut si odbil hneď v prvom ligovom zápase nového ročníka Premier League a dal hneď aj prvý gól v novom klube. Bolo to v zápase proti Evertonu, keď dal gól v 37. minúte a stav upravil na 2-0. 16. septembra dal svoj prvý gól v Lige majstrov, paradoxne proti belgickému tímu Standard Liège. No ale najlepší výkon podal v zápase proti Wiganu, keď vsietil dva góly. Dva góly v jednom zápase dal aj 4. októbra 2009 proti Blackburnu. Po sezóne sa dostal do jedenástky sezóny v Premier League.


Samir Nasri

Context: Arsenal 11 júla 2008 Nasri podpísal dlhoročný kontrakt s klubom Premier League Arsenalom Londýn. Prestupová suma nebola zverejnená ale predpokladá sa, že The Gunners zaplatili za rýchlonohého mladíka okolo 16 miliónov €. V Arsenale zdedil číslo 8 po veľkých ikonách tohto klubu ako boli Ian Wright a Fredrik Ljungberg. Za Arsenal debutoval 30 júla v prípravnom zápase proti VfB Stuttgart. Hneď v úvodnom kole Premier League strelil svoj premiérový gól proti West Bromwich Albion, ktorým rozhodol zápas v pomere 1:0.


Edwin van der Sar

Context: Klubová kariéra  Začiatky kariéry Van der Sar začal svoju kariéru v lokálnom klube Foreholte. Potom prestúpil do klubu VV Noordwijk kde ho sledovali skauti Ajaxu. Po tom čo prešiel cez mládežnícke mužstvá Ajaxu sa dostal do prvého tímu, kde hral sedem úspešných sezón. V roku 1995 vyhral s Ajaxom Ligu majstrov a okrem nej vyhral ešte ďalšie trofeje vrátane Pohára UEFA v roku 1992. Celkovo odchytal za Ajax 226 zápasov. V roku 1995 získal ocenenie najlepší európsky brankár. Po anabáze v Ajaxe odišiel do Juventusu, kde sa napokon stal brankárskou dvojkou, prvým brankárom sa stal Gianluigi Buffon. Celkovo odchytal za taliansky klub 66 zápasov. Bol vôbec prvým netalianskym brankárom v Juventuse. Prestup do Premier League V roku 2001 prestúpil za sumu okolo 7,7 milióna libier do Fulhamu. S Fulhamom podpísal kontrakt na 4 roky a celkovo tu odchytal 126 zápasov. 3. júna 2005 prestúpil do ďalšieho anglického klubu Manchester United za sumu približne 2 milióny libier aj keď presná suma nebola zverejnená. Van der Sarov príchod vyriešil dlhotrvajúci brankársky problém v Manchestri, ktorému chýbala stabilná brankárska jednotka. Manažér Sir Alex Ferguson ho považuje za najlepšieho brankára United od čias Petera Schmeichela. V decembri 2006 predĺžil svoj dvojročný kontrakt o ďalší rok čím bol hráčom Manchestru do konca sezóny 2007 – 08. Sir Alex Ferguson verejne vyhlásil že nevidí dôvod prečo by Edwin nemohol v klube pokračovať aj po vypršaní kontraktu (vzhľadom na jeho vyšší vek) a povedal: „Edwin je zdravý, ohybný a žiadostivý a môže hrať pokojne ďalšie 2 roky“. To je ale minulosť a Vand der Sar ukončil svoju kariéru vo finále Ligy Majstrov 28. mája 2011, keď prehrali červení diabli s Barcelonou 3:1. Edwin má prezývku Jolly Green Giant (Veselý zelený obor), pretože meria a v Manchestri chytá v zelenom drese. 4. februára 2007 si v zápase proti Tottenhamu Hotspur zlomil nos po zrážke s írskym útočníkom Robbie Keanom. 5. mája 2007 v zápase proti Manchestru City chytil penaltu útočníkovi Dariusovi Vassellovi. Cristiano Ronaldo na opačnej strane premenil penaltu a zabezpečil výhru United. Neskôr znamenalo toto víťazstvo potvrdenie ich 9. ligového titulu. 15. augusta 2007 pomohol Manchestru vyhrať po 16-krát Community Shield. Chytil všetky 3 pokutové kopy FC Chelsea v rozstrele po tom čo zápas skončil 1:1 v riadnom hracom čase. Chytil strely Claudia Pizzara, Franka Lamparda a Shauna Wright-Phillipsa. 21. mája 2008 vo finále ligy majstrov proti FC Chelsea vychytal Manchestru United víťazstvo 2 – 1 po penaltovom rostrele, keď chytil strelu Johna Terryho a Nicolasa Anelku. Tento ročník vyhral aj anglickú ligu. 21. februára 2009 v súboji proti Blackburnu sa skončil jeho rekord v počte minút bez inkasovaného gólu (1334 minút). Van der Sar však prekonal britský a európsky rekord Petra Čecha.


Robin van Persie

Context: Klubová kariéra Van Persie v drese Arsenalu proti hráčom Swansea Robin Van Persie prešiel mládežníckou akadémiou klubu SBV Excelsior, kde je dnes po ňom na štadióne Woudestein pomenovaná jedna z tribún. Neskôr prešiel do Feyenoordu.


Ruud van Nistelrooy

Context: Klubová kariéra  Holandská anabáza Van Nistelrooy začínal svoju profesionálnu futbalovú kariéru roku 1993 v klubu druhej holandskej divízie FC Den Bosch, kde sa zmenil zo stopéra na hrotového útočníka. Po tom čo vsietil v sezóne 1996-97 v 31 zápasoch 12 gólov, prestúpil do klubu SC Heerenveen za 350 000 eur. V svojej jedinej sezóne v Heerenveene vsietil 13 gólov v 31 zápasoch. Ihneď prestúpil do klubu PSV Eindhoven za sumu 6,3 milióna eur, čo bol vtedajší prestupový rekord medzi dvoma holandskými klubmi. Strelil impozantných 31 gólov v 34 zápasoch, najviac v holandskej Eredivisie a bol tiež druhý v Európe. Ako prídavok vsietil všetky tri góly PSV v zápase Ligy Majstrov proti HJK Helsinki. Ruud zakončil sezónu víťazstvom v ankete o najlepšieho holandského hráča roku. V nasledujúcej sezóne nastrieľal 29 gólov a opäť sa stal kráľom ligových strelcov. Práve v dňoch, keď prestúpil za 18,5 milióna libier do Manchesteru United v lete roku 2000, objavili lekári Manchesteru problémy s jeho stredovými väzmi, van Nistelrooy utrpel zranenie kolena počas tréningovej jednotky. Keď sa v Apríli 2001 sfinalizoval prestup do Manchesteru, United boli nútený zaplatiť PSV ďalších 500 tisíc libier za hráčove služby. Keď konečne úspešne prešiel lekárskou kontrolou, pripojil sa k Manchesteru United za celkovo 19 miliónov libier a podpísal 5-ročný kontrakt s úradujúcim anglickým šampiónom. Manchester United Počas svojej prvej sezóny , nastrieľal 23 gólov v 32 ligových zápasoch a zakončil rok ligovým rekordom, keď sa trafil v ôsmich po sebe idúcich zápasoch. Tiež vsietil 10 gólov v Lige Majstrov a stal sa hráčom roka v PL, celkovo skóroval 36 krát. Van Nistelrooy držal rekord v počte strelených gólov v prvej sezóne (23), prekonal ho až Fernando Torres, ktorý strelil v sezóne 2007/2008 24 gólov. Van Nistelrooy proti Chelsea v Apríli 2006 V sezóne 2002-03, strelil Ruud 44 gólov v 52 zápasoch vo všetkých súťažiach. Strelil 12 gólov v 10 zápasoch Ligy Majstrov a tiež 2 v predkole. Bol najlepším strelcom Premier League z 25 gólmi v 34 zápasoch, dal 3 hetriky a sezónu zakončil opäť vsieteným gólom v ôsmich po sebe idúcich zápasoch. Van Nistelrooy začal sezónu 2003-04 strelením dvoch gólov v prvých dvoch zápasoch, ktoré zvýšili jeho rekord na 10 zápasov. 7. februára 2004, pri výhre 4:3 nad Evertonom strelil svoje góly s poradovým číslom 100 a 101. Tiež prekonal klubový rekord Denisa Lawa v počte gólov v Európskych pohárov. Vymeškal veľkú časť sezóny 2004-05 kvôli zraneniu, ale strelil 8 gólov v Lige Majstrov aj napriek vyradeniu od klubu AC Miláno vo vyraďovacej fáze. V súčasnosti je na treťom mieste v historickej tabuľke strelcov Ligy Majstrov s 57 gólmi, za Raúlom a Andriyom Shevchenkom. Na začiatku sezóny 2005-06 skóroval v prvých štyroch zápasoch United. Sezónu ukončil s 21 gólmi na druhom mieste streleckej tabuľky za Thierrym Henrym z Arsenalu. Holanďan nastrieľal 100 gólov v prvých troch sezónach za United a predbehol tak rekord Denisa Lawa v počte nastrieľaných gólov v Európskych pohároch. Svoje 5 ročné pôsobenie na Old Trafford ukončil s bilanciou 150 gólov v necelých 200 zápasoch. Van Nistelrooy zostal iba na striedačke vo finále Ligového poháru proti Wiganu Athletic, čo zvyšovalo špekulácie o jeho problémoch s Alexom Fergusonom, ktoré Ruud poprel. Rovnako zostal na lavičke aj v nasledujúcich šiestich ligových zápasoch a aj keď sa vrátil do zostavy a strelil víťazné góly proti West Hamu a Boltonu, jeho predchádzajúca neprítomnosť pomohla k víťazstvu v tabuľke strelcov Thierrymu Henrymu. Nové pochybnosti okolo Van Nistelrooyovej budúcnosti sa začali šíriť po poslednom zápase sezóny proti Charltonu, keď sedel iba na lavičke. Ferguson zdôvodňoval tým, že Ruud opustil štadión 3 hodiny pred výkopom. 9. mája 2006 informovala Setanta Sports, že sa počas tréningu pobil so spoluhráčom Cristianom Ronaldom. Van Nistelrooy údajne kritizoval Ronaldov sklon k sólovaniu, namiesto toho aby prihral loptu spoluhráčom, čo spôsobilo šarvátku, po ktorej Holanďan podotkol Choď sa vyplakať za ockom. Obaja hráči majú o tom incidente zakázané hovoriť. Real Madrid Van Nistelrooy v akcii za Real Madrid. 14. júla 2006 van Nistelrooy podpísal kontrakt zo španielskym klubom Real Madrid a opustil tak Manchester United za ktorý nastrieľal 150 gólov v necelých 200 zápasoch a takisto rekordných 38 gólov v Lige Majstrov. Prestupová čiastka činila 12,3 milióna libier a Ruud podpísal 3 ročnú zmluvu. V svojom druhom zápase v Primera División strelil hetrik nováčikovi z Levante a 12. novembra 2006 vsietil všetky štyri góly Realu pri víťazstve 4:1 nad Osasunou. Real Madrid získal v sezóne 2006-07 španielsky titul a Van Nistelrooy vyhral tabuľku strelcov v svojej prvej sezóne s 25 gólmi a utvoril rekord Primera División, keď sa trafil v siedmich zápasoch v rade, tento výkon dokázal len Hugo Sanchez. V januári 2008 podpísal Van Nistelrooy zmluvu, ktorá ho udrží v Madride do roku 2010 a vyprší deň pred jeho 34. narodeninami. V marci podstúpil operáciu členku a vrátil sa 7. mája v derby zápase proti Barcelone v ktorom dva minúty po príchode na ihrisko premenil penaltu. Sezónu ukončil s 20 gólmi v 32 zápasoch. V novembri 2008 Real oznámil že Van Nistelrooy vynechá zvyšok sezóny 2008-2009 potom, čo artroskopia odhalila čiastočne roztrhnutý meniskus v pravom kolene. Predpokladaná doba liečby bola 6 až 9 mesiacov nasledovaná druhou operáciou. Van Nistelrooy odcestoval do USA za špecialistom Richardom Steadmanom, ktorý operoval to isté koleno v roku 2000. Do zranenia mal na konte 10 gólov v 12 zápasoch. Real ho vypísal zo súpisky pre zvyšok sezóny 2008-2009 a jeho číslo dostal Dani Parejo.


Bobby Robson

Context: Trénerská kariéra  Trénerské začiatky V roku 1959 vtedajší tréner anglickej reprezentácie a hlavný manažér trénersko-metodickej komisie pri Anglickej futbalovej asociácii Walter Winterbottom navrhol Robsonovi, aby si urobil trénerský kurz v Lilleshall. Trénerský debut mal Robson v januári 1968 vo svojom bývalom klube, Fulhame, proti Macclesfield Town, ktorý vtedy hral v Cheshirskej lige, a to v treťom kole FA Cupu. Fulham v tom období zápasil s veľkými ťažkosťami, keď mal z 24 zápasov iba 16 bodov. Napriek získaniu mladého Malcolma Macdonalda, sa Robsonovi nepodarilo klub zachrániť od zostupu do druhej divízie, a opustil ho v novembri, keď bol klub na ôsmom mieste v druhej divízii. Zistil, že bude prepustený, nie však od klubu, ale z titulnej strany Evening Standard z nápisom " Robson dostal vyhadzov" , keď prechádzal okolo stanice metra Putney. Socha Robsona na Portman Road V roku 1969 prešiel do Ipswich Town a práve tu dokázal, že je úspešný tréner. Voľné miesto v Suffolksom klube získal po stretnutí s Town director Murrayom Sangsterom, keď hľadal talenty na Portman Road pre trénera Chelsea Dava Sextona. Po štyroch priemerných sezónach, priviedol Robson Ipswich na 4. miesto v prvej divízii a úspechu v Texaco Cup v sezóne 1972/73. V nasledujúcich deviatich sezónach Ipswich len raz skončil nižšie ako na šiestom mieste vo First Division, v sezóne 1977/78. Táto sezóna však bola úspešná po víťazstve 1-0 vo finále FA Cupu nad Arsenalom. Počas trinástich rokov, keď trénoval Ipswichu, bol klub dvakrát na 2. mieste v lige a pravidelne sa zúčastňoval európskych pohárových súťaží. V roku 1981 získal Pohár UEFA po víťazstve vo finále nad holandským AZ Alkmaar 5–4 v súčte dvoch zápasov. V priebehu trinásťročného funkčného obdobia, priviedol do klubu len 14 hráčov z iných klubov, namiesto toho sa spoliehal na hráčov vychovaných v mládežníckych programoch Ipswichu. V roku 2002 bola na počesť jeho úspechov s klubom, odhalená jeho socha v životnej veľkosti oproti tribúne Cobbold na štadióne klubu Ipswich Town, Portman Road . Dňa 7. júla 2006 bol Robson vymenovaný za čestného prezidenta Ipswich Town Football Club, prvým po Lady Blanche Cobbold, ktorá zomrela v roku 1987. Tréner Anglicka Úspechy s Ipswichom priniesli Robsonovi ponuku od Anglickej futbalovej federácie na miesto trénera anglickej reprezentácie, v dôsledku čoho odmietol ponuku od športového riaditeľa Ipswichu Patricka Cobbolda na predĺženie svojho kontraktu s klubom na obdobie ďalších desiatich rokov. Dňa 7. júla 1982, dva dni potom ako Anglicko vypadlo na majstrovstvách sveta, nahradil Rona Greenwooda na mieste trénera anglickej reprezentácie a vybral si Dona Howeho, svojho bývalého spoluhráča z West Bromwich Albion, za svojho najbližšieho spolupracovníka. Hneď prvý zápas pri národnom tíme viedol ku kontroverzii, keďže zo zostavy proti Dánsku vynechal Kevina Keegana, čo viedlo k roztržke s fanúšikmi Newcastle United. V stredu 21. septembra 1983 utrpel Robson jedinú prehru v 28 kvalifikačných zápasoch na lavičke anglickej reprezentácie. Táto prehra, opäť s Dánskom, nakoniec znamenala neúspech v kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 1984 a podnietila Robsona rezignovať na post trénera v prospech Briana Clougha. Predseda Anglickej futbalovej federácie, Bert Millichip, však odmietol jeho rezignáciu (hlavne preto, že Millichip i federácia považovali Clougha za neschopného) a tak Robson viedol Anglicko aj v ďalšej kvalifikácii na majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1986 v Mexiku. Anglicko začalo majstrovstvá sveta slabo a kapitán Bryan Robson sa zranil, keď si opätovne vykĺbil rameno. Bobby Robson zmenil taktiku na rozhodujúci zápas skupiny, keď namiesto Marka Hateleyho vybral Petra Beardsleyho, ako dvojičku do útoku s Garym Linekerom. Tím vyhral nasledujúce dva zápasy, proti Poľsku a Paraguaju, rovnako 3-0 a dostal sa do štvrťfinále. Medzi poslednou osmičkou turnaja bolo Anglicko porazené Argentínou a to gólmi Diega Maradonu, neslávne známou "Božskou rukou" a o päť minút neskôr "gólom storočia", po neuveriteľnom sóle z polovice ihriska. Robson sa nenadchol Maradonovým tvrdeným, že jeho ruka bol Božský zásah: „Nebola to ruka Boha, ale ruka gaunera. Boh s tým nemal nič spoločné. Toho dňa Maradona navždy klesol v mojich očiach.“ V kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 1988 Robsonovo Anglicko stratilo iba 1 bod a deklasovalo Turecko 8-0. Na samotnom turnaji v západnom Nemecku však zlyhalo, keď nepostúpilo zo základnej skupiny. Dokonca skončilo posledné v skupine, keď podľahlo Írsku, Holandsku and ZSSR. Britská tlač Robsona urážala a po remíze v priateľskom zápase s Saudskom Arábiou, jedny noviny žiadali: "V mene Alaha, odíď". Robson opätovne rezignoval na post trénera a opätovne bola jeho rezignácia Millichipom zamietnutá (dôvodom bol zase Brian Clough). Kvalifikáciou na majstrovstvá sveta 1990 Robson previedol Anglicko bez inkasovaného gólu a na záverečnom turnaji v Taliansku bolo jedným zo šiestich nasadených tímov. Opäť sa ocitlo v skupine s Holandskom a Írskom a štvrtým tímom bol Egypt. Podobne ako na majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1986, sa Robson nemohol spoľahnúť na služby kapitána tímu Bryana Robsona, ktorý mal problémy so zranenou achillovou šľachou, čo mu zabránilo hrať v druhej časti turnaja. Po zisku štyroch bodov z troch zápasov Anglicko vyhralo svoju skupinu. Postup však vôbec nebol bezproblémový. Po remíze 1-1 s Írskom Anglicko zmenilo svoje rozostavenie z tradičných 4-4-2 na hru s ešte jedným stredným obrancom a podľa niektorých zdrojov v dôsledku hráčskej revolty. Robson toto tvrdenie poprel: „Túto zmenu som neurobil, kvôli nim. Skôr som chcel zabrániť van Bastenovi a Gullitovi, aby rozpárali našu obranu.“ Vo vyraďovacej časti nasledovali víťazstvá nad Belgickom a Kamerunom a Anglicko sa ocitlo v semifinále proti západnému Nemecku. Anglicko prehralo tento zápas po rozstrele zo značky pokutového kopu, keďže zápas aj po predĺžení skončil remízou 1-1. Neskôr Robson povedal, že „neprešiel deň, aby neuvažoval nad týmto semifinále a rozhodnutiami, ktoré vtedy urobil.“ Tréner v európskych kluboch Pred majstrovstvami sveta v roku 1990 Anglická futbalová federácia Robsonovi oznámila, že nepredĺži jeho trénerskú zmluvu pri anglickej reprezentácii. Robson si našiel nové miesto, presťahoval sa do Holandska, aby trénoval PSV Eindhoven, ktoré hľadalo trénera, ktorý by vštepil disciplínu ambicióznemu tímu. Robson opísal tento presun, ako „kultúrny šok“, ale mal „zmysel pre dobrodružstvo“. Robsona prekvapila záľuba Holanďanov v debatách o zostave. V interview pre Voetbal International sa vyžaloval: „Anglický profík príjme rozhodnutie trénera. Tu po každom zápase za mnou prichádzajú náhradníci.“ Ďalšou výzvou v Eindhovene bol prístup k brazílskemu internacionálovi Romáriovi. Robson bol frustrovaný Brazílčanovou pracovnou morálkou, hoci pripustil: „. . .v niektorých zápasoch je fascinujúci.“ Robson si spolu s Frankom Arnesenom, svojím asistentom, ktorý slúžil ako prekladateľ, dohodol dôležitý rozhovor s Romáriom. Rozhovor skončil neúspechom, keďže Romário nebol ochotný zmeniť svoj životný štýl. Napriek tomu Eindhoven vyhral holandskú ligu v oboch sezónach, 1990/91 aj 1991/92. Tím však nedosiahol vedením žiadané úspechy v Európskych pohárových súťažiach a Robson bol informovaný, že bude musieť opustiť klub na konci sezóny 1991/92. V júli 1992 Robson prešiel do Sportingu Lisabon, kde mu ako tlmočník slúžil mladý Portugalčan José Mourinho, budúci tréner FC Porto, Chelsea a Interu Miláno. V prvej sezóne pod vedením Robsona skončil klub v portugalskej lige na treťom mieste a Robson povedal, že klub bol v „otrasnom stave“. Podľa neho bol prezident klubu ako "neriadená strelu", keďže bežne kupoval hráčov bez Robsonovho súhlasu. V decembri 1993, keď bol tím na prvom mieste v tabuľke, dostal Robson vyhadzov. Prezident klubu, Jose Sousa Cintra, ako dôvod jeho prepustenia uviedol rýchle vypadnutie z Pohára UEFA s Casinom Salzburg. Konečné umiestnenie v lige pod trénerským vedením ( Robson opustil klub pred skončením sezóny) Rival Sportingu, FC Porto, konal rýchlo a najal Robsona za trénera a Mourinha urobil jeho asistentom. Pri príchode Robsona bolo Porto bol v zlom stave a priemerná návštevnosť zápasov klesla na 10 000. Vzápätí po angažovaní Robsona Porto porazilo Sporting vo finále Portugalského pohára a následne získalo dva po sebe idúce tituly v portugalskej lige v sezónach 1994/95 a 1995/96. Robsonovo pôsobenie v Porte bolo veľmi úspešné a pre miestnych sa stal známy ako "Bobby Five-O" (slovensky: Bobby Päť-nula), čo bolo uznanie za množstvo zápasov, ktoré Porto vyhralo 5-0 a v roku 1995 podpísal s klubom novú zmluvu. Napriek vážnym zdravotným ťažkostiam s rakovinou kože a po tom čo chýbal na trénerskej lavičke niekoľko prvých mesiacov v sezóne 1995/96, úspešne priviedol Porto k obhajobe ligového titulu. Telefonát od viceprezidenta Barcelony, Joana Gasparta, v priebehu leta roku 1996 o možnosti angažovania Luísa Figa, viedol k ponuke miesta v tomto španielskom klube. V júli 1996 Robson prevzal toto miesto, opäť raz bol jeho asistentom Mourinho, keďže jeho angažovanie na miesto asistenta mal Robson v podmienkach svojej zmluvy. Jedno z kľúčových rozhodnutí, ktoré Robson počas svojho krátkeho pôsobenia v Barcelone urobil, bolo angažovanie za Ronalda za 19,5 milióna, ktorý mal významný vplyv na to, že Barcelona vyhrala španielsky pohár, španielsky superpohár a Európsky pohár víťazov pohárov. Sám Robson bol zvolený za európskeho trénera roka za sezónu 1996/97 a Ronaldo o ňom povedal: „Robson je bezpochyby jeden z najlepších trénerov na svete“. V sezóne 1997/98 sa Robson v Barcelone posunul vyššie na pozíciu hlavného manažéra a Louis van Gaal sa stal trénerom, ale ma tomto mieste zostal iba jednu sezónu, keď v nasledujúcej sezóne 1998/99 prijal ponuku trénovať PSV Eindhoven do konca sezóny. Eindhoven ligový titul nezískal, keď skončil až na treťom mieste za Feyenoordom a Willem II Tilburg. Robson však viedol tím až do úplného konca sezóny, aj v záverečnej baráži o účasť v Lige majstrov. Návrat do Anglicka Po skončení zmluvy v Holandsku sa Robson vrátil do Anglicka, aby sa ujal miesta v technickom oddelení Anglickej futbalovej federácie, ale po odstúpení Ruuda Gullita z pozície trénera Newcastle United, v septembri 1999 Robson prešiel na St. James Park. Robson bol prekvapený z priveľmi ústretovej platovej ponuky a uviedol, že to „bolo na míle vzdialené od bežných spôsobov“, ale napriek tomu podpísal ročnú zmluvu na 1 milión libier. V prvom domácom zápase pod jeho vedením, posledný Newcastle nastúpil proti druhému Sheffieldu Wednesday a deklasoval ho 8–0. V prvej sezóne pod jeho vedením, 1999/2000, priviedol klub ku konečnému 11. miestu, s 14 výhrami z 32 zápasov, ktoré s klubom odohral. Po odstúpení trénera Anglicka Kevina Keegana, v druhej polovici roku 2000, Anglická futbalová federácia oslovila predsedu Newcastlu United Freddyho Shepherda, aby umožnil Robsonovi na čiastočný úväzok prijať miesto zastupujúceho trénera Anglicka, ale ich žiadosti nebolo vyhovené. V sezóne 2001/02 priviedol Robson Newcastle z dolných častí tabuľky Premier League ku konečnému 4. miestu. V nasledujúcej sezóne Newcastle skončil tretí a druhý rok po sebe sa kvalifikoval do Ligy majstrov. Napriek zabezpečeniu si tretieho miesta a účasti v predkolách Ligy majstrov sa Robsonovi nepodarilo priviesť Newcastle do hlavnej fázy Ligy majstrov a tak sa klub pre sezónu 2003/04 presunul iba do Pohára UEFA. Na konci sezóny 2003/04 skončil Newcastle United na 5. mieste ligovej tabuľky, päť bodov od miesta zabezpečujúceho účasť v predkolách Ligy majstrov, ale v Pohári UEFA sa dostal až do semifinále, kde prehral z Olympique Marseille. Trénerské miesto v Newcastle si udržal do 30. augusta 2004, keď bol Freddym Shepherdom odvolaný po slabom začiatku sezóny 2004/05 a údajnej hráčskej nespokojnosti. Robsonovo odvolanie prišlo potom, čo boli zverejnené jeho smutné pozorovania, že iba 5000 fanúšikov ostalo na konci sezóny na štadióne St. James Park, aby zhliadlo tradičné ocenenie hráčov. Stále však bol vo veľkej úcte u fanúšikov a 2. marca 2005 mu bolo mestom Newcastle-upon-Tyne udelené ocenenie „Freedom of the City“. Jeho autobiografia s názvom Bobby Robson: Farewell but not Goodbye bola vydaná v roku 2005. Jej názov je odvodený od jeho slov, ktoré vyslovil v roku 1990, keď odchádzal z postu trénera Anglicka: "Som tu, aby som povedal zbohom – snáď nie zbohom, ale dovidenia". V knihe Robson kritizoval Shepherda, tvrdiac, že kým bol trénerom odmietal mu poskytovať informácie o zmluvách hráčov a prestupových rokovaniach. Rovnako kritizoval Shepherda a podpredsedu klubu Douglasa Halla za ich zameranie sa na prvý tím a štadión St. James Park, dôvodiac, že zanedbávali menej oslnivé záležitosti, ako tréningové centrum, rozvoj mládeže a vyhľadávanie talentov. Tréningové centrum klubu bolo neskôr obvinené Graemom Sounessom, Robsonovým naástupcom, za sled zranení hráčov prvého tímu. Futbalový poradca Dňa 7. júna 2005 odmietol návrh stať sa trénerom Heart of Midlothian, keďže chcel zostať v oblasti Newcastlu. Neskôr 13. januára 2006, keď bol Steve Staunton vymenovaný za trénera reprezentácie Írska, bol Robson menovaný do podpornej úlohy medzinárodného futbalového konzultanta. Robson odstúpil od tejto úlohy 17. novembra 2007, po poslednom zápase Írskej reprezentácie v neúspešnej kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 2008. Robson bol tiež bývalým čestným viceprezidentom Anglickej ligovej trénerskej asociácie pri anglickej lige.


Edgar Davids

Context: Životopis S kariérou začal v Ajaxe, klubu pomohol získať 3 tituly v Eredivisie po sebe, víťazstvá v Pohári UEFA v roku 1992 a v Lige majstrov v roku 1995. Davids mal prezývku „Pitbul“, ktorou ho pre jeho silnú hru označil tréner Louis van Gaal. V roku 1996 prestúpil do talianskeho klubu AC Miláno. Tu dostával len málo príležitostí, odohral 19 zápasov. V roku 1998 prestúpil do klubu Juventus Turín. V Juventuse pôsobil až do roku 2004 a získal tu viacero úspechov. 17. mája 2001 bol pozitívne testovaný na nandrolón a suspendovaný na rok. V roku 2004 hosťoval v katalánskom veľkoklube FC Barcelona. Po tomto pôsobení podpísal trojročný kontrakt s milánskym klubom FC Internazionale. Inter sa ale rozhodol nasledujúci rok zrušiť kontrakt a Davids v auguste 2005 podpísal zmluvu s anglickým klubom Tottenham Hotspur FC Od januára 2007 bol hráčom Ajaxu Amsterdam. Za holandskú reprezentáciu debutoval v roku 1994 a odvtedy bol jej stabilným členom. Reprezentoval Holandsko na MS 1998 vo Francúzsku a na Eure 1996, 2000 a 2004.


Chips Keswick

Context: Kariéra Jeho starší brat Henry Keswick a mladší Simon Keswick sú riaditelia Jardine Matheson. Keswick bol najskôr riaditeľ Hambros Bank. Aktuálne je neexekutívnym riaditeľom spoločností Investec Bank, Persimmon plc. V júni 2013 nahradil bývalého riaditeľa Petera Hill-Wooda, ktorý mal zdravotné problémy. Taktiež je vlastníkom 0.032% akcií Arsenalu.


Zoznam najdrahších futbalových prestupov

Context: Introduction Súbor:Neymar PSG.jpg|náhľad|Neymar, súčasný najdrahší futbalista Toto je zoznam najdrahších futbalových prestupov v mužskom futbale, v ktorých sú uvedené najvyššie čiastky za prestup, aké kedy za hráčov zaplatili. Prvý zaznamenaný prestup bol Willieho Grovesa z West Bromwichu Albion do Aston Villy za 100£ v roku 1893 (ekvivalent 11 000£ pre súčasnosť). Súčasný prestupový rekord je za Neymara z Barcelony do Parisu Saint-Germain za 222 miliónov € v auguste 2017.


FA Premier League

Context: Manažéri Manažéri Premier League sú zapojení do každodenného chodu tímu, vrátane tréningov, výberu tímu a získania hráčov. Ich vplyv sa líši v závislosti od klubu a súvisí s vlastníctvom klubu a vzťahom manažéra s fanúšikmi. Manažéri musia mať licenciu UEFA Pro, ktorá je konečnou trénerskou kvalifikáciou a ktorá nasleduje po ukončení licencií UEFA „B“ a „A“. Licenciu UEFA Pro je vyžadovaná každej osobe, ktorá chce trvalo spravovať klub v Premier League (t.j. viac ako 12 týždňov). Arsène Wenger je najdlhšie pôsobiacim manažérom, keď viedol Arsenal v Premier League od roku 1996 až do dôchodku na konci sezóny 2017/2018, a drží rekord za najviac odtrénovaných zápasov v Premier League s počtom 828, všetky za Arsenal. Prelomil rekord Alexa Fergusona, ktorý od začiatku Premier League do konca sezóny 2012 /2013 viedol 810 zápasov ako manažér Manchesteru United. Ferguson mal na starosti Manchester United od novembra 1986 do svojho odchodu do dôchodku na konci sezóny 2012/2013, čo znamená, že bol manažérom posledných piatich rokov starej Football League First Division a všetkých prvých 21 sezón Premier League. Počas sezóny 2019/2020 bolo do 28. decembra prepustených 6 manažérov: Javi Gracia a Quique Sánchez Flores z Watfordu, Mauricio Pochettino z Tottenhamu Hotspur, Unai Emery z Arsenalu, Marco Silva z Evertonu a Manuel Pellegrini z West Hamu United. Súbor:Alex Ferguson.jpg|náhľad|247x247bod|Bývalý manažér Manchestru United Sir Alex Ferguson bol najdlhšie slúžiacim a najúspešnejším manažérom v histórii Premier League. +Víťazní manažéri Manažér Klub(y) Výhry Víťazné sezóny Alex Ferguson Manchester United 13 1992/1993, 1993/1994, 1995/1996, 1996/1997, 1988/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2012/2013 Arsène Wenger Arsenal 3 1997/1998, 2001/2002, 2003/2004 José Mourinho Chelsea 2004/2005, 2005/2006, 2014/2015 Pep Guardiola Manchester City 4 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022 Kenny Dalglish Blackburn Rovers 1 1994/1995 Carlo Ancelotti Chelsea 2009/2010 Roberto Mancini Manchester City 2011/2012 Manuel Pellegrini Manchester City 2013/2014 Claudio Ranieri Leicester City 2015/2016 Antonio Conte Chelsea 2016/2017 Jürgen Klopp Liverpool 2019/2020 Nár. Meno Klub Menový Čas ako manažér Sean Dyche Burnley 30. október 2012 7 rokov a 285 dní Jürgen Klopp Liverpool 8. október 2015 4 roky a 307 dní Chris Wilder Sheffield United 12. máj 2016 4 roky a 90 dní Pep Guardiola Manchester City 1. júl 2016 4 roky a 40 dní Bruno Lage Wolverhampton Wanderers 9. jún 2021 217 dní FR Patrick Vieira Crystal Palace 4. júl 2021 192 dní Marcelo Bielsa Leeds United 15. jún 2018 2 roky a 56 dní Dean Smith Aston Villa 10. október 2018 1 rok a 305 dní Ralph Hasenhüttl Southampton 5. december 2018 1 rok a 249 dní Ole Gunnar Solskjær Manchester United 19. december 2018 1 rok a 235 dní Brendan Rodgers Leicester City 26. február 2019 1 rok a 166 dní Scott Parker Fulham 28. február 2019 1 rok a 164 dní Graham Potter Brighton & Hove Albion 20. máj 2019 1 rok a 82 dní Slaven Bilić West Bromwich Albion 13. jún 2019 1 rok a 58 dní Frank Lampard Chelsea 4. júl 2019 1 rok a 37 dní Steve Bruce Newcastle United 17. júl 2019 1 rok a 24 dní José Mourinho Tottenham Hotspur 20. november 2019 264 dní Mikel Arteta Arsenal 20. december 2019 234 dní Carlo Ancelotti Everton 21. december 2019 233 dní David Moyes West Ham United 29. december 2019 225 dní


Robin van Persie

Context: Introduction  Robin van Persie Robin van Persi ( 6. august 1983, Rotterdam, Holandsko) je holandský futbalista, ktorý hrá ako útočník za Feynoord Rotterdam a je kapitánom Holandskej futbalovej reprezentácie. V mladosti hrával za holandský Feyenoord Rotterdam a v roku 2004 sa dostal do anglického Arsenalu, kde sa v roku 2011 stal kapitánom klubu. O rok neskôr ho za 24 miliónov britských libier získal súper Arsenalu, Manchester United, s ktorým podpísal 4-ročnú zmluvu. Je uznávaný ako jeden z najlepších útočníkov na svete. Jeho štýl hry a zručnosti možno prirovnať k holandskej legende Marcovi van Bastenovi. Van Persie, syn dvoch umelcov, bol povzbudzovaný ísť v šľapajach jeho rodičov, ale on namiesto toho dal prednosť futbalu a pripojil sa k mládežníckemu klubu SBV Excelsior. Prielom v jeho kariére zažil na svojom rodnom Feyenoorde, kde strávil tri sezóny a v roku 2002 sa mu podarilo získať Pohár UEFA. Bol menovaný za najlepší holandský futbalový talent roka v sezóne 2001-2002. Nezhody s manažérom nakoniec vyvrcholili zmenou klubu a Van Persie sa presťahoval do Arsenalu za 2,75 milióna britských libier v roku 2004 ako dlhodobá náhrada za Dennisa Bergkampa. V londýnskom klube však za celých osem rokov nezískal žiadnu veľkú trofej. Po vstupe do Manchestru United vyhral už vo svojej prvej sezóne titul Premier League na Old Trafford a skončil ako najlepší strelec ligy so svojimi 26 gólmi. Päťkrát sa mu podarilo stať sa hráčom mesiaca. V roku 2013 sa dostal v novinách The Guardian na zoznam 100 najlepších hráčov sveta. Robin Van Persie reprezentoval svoju krajinu na majstrovstvách sveta v roku 2006, 2010 a 2014 a majstrovstvách Európy 2008 a 2012.


Michael Carrick

Context: Trofeje Klubové ;West Ham United FA Youth Cup (1): 1998 – 99 PFA Team of the Year (Prvá divízia): 2004 ;Manchester United Premier League (3): 2006 – 07, 2007 – 08, 2008 – 09 FA Community Shield (2): 2007, 2008 Liga majstrov UEFA (1): 2007 – 08 Majstrovstvá sveta klubov (1): 2008


John O’Shea

Context: Trofeje  Klubové ;Manchester United Premier League (4): 2002–03, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010-11 FA Cup (1): 2003–04 Ligový pohár (2): 2005–06, 2008-09, 2009-10 FA Community Shield (3): 2003, 2007, 2008, 2010 Liga majstrov UEFA (1): 2007–08 MS klubov FIFA (1): 2008


Ryan Giggs

Context: Trofeje a ocenenia  Klubové Manchester United (1990-súčasnosť) FA Premier League - Majster (13): 1992-93, 1993-94, 1995-96, 1996-97, 1998-99, 1999-00, 2000-01, 2002-03, 2006-07, 2007-08, 2008-09, 2010-11, 2012-13 FA Premier League - 2. Miesto: 1994-95, 1997-98, 2005-06, 2009-10, 2011-12 FA Youth Cup - Víťaz: 1992 FA Cup - Víťaz (4): 1994, 1996, 1999, 2004 FA Cup - 2. Miesto: 1995, 2005, 2007 Ligový pohár - Víťaz (3): 1992, 2006, 2009 Ligový pohár - 2. Miesto: 1994, 2003 Community Shield - Víťaz (9): 1993, 1994, 1996, 1997, 2003, 2007, 2008, 2010, 2011 Community Shield - 2. Miesto: 1998, 2000, 2001, 2004 UEFA Liga Majstrov - Víťaz (2): 1998-99 a 2007-08 UEFA Superpohár - Víťaz: 1991 UEFA Superpohár - 2. Miesto: 1999 Interkontinentálny pohár: - 1999 Individuálne Hráč mesiaca v Premier League: August 2006, Február 2007. Muž zápasu vo finále Interkontinentálneho poháru: 1999 Ocenenie hráč roku v klube Manchester United: 2005/2006 Európsky futbalista roku do 21 rokov: 1993 Waleský hráč roku: 1996, 2006 Uvedený do siene slávy Anglického futbalu: 2005 Uvedený do tímu desaťročia v Premier League: 2003 Uvedený do tímu storočia FA Challenge Cupu: 2006 Jediný hráč Manchestru United ktorý získal 9 titulov v PL a tiež držiteľ celkového rekordu PL Jediný hráč Manchestru United ktorý vyhral 2-krát Ligový pohár Jediný hráč ktorý skóroval v dvanástich po sebe idúcich ročníkoch Ligy Majstrov Spolu s Gary Speedom jediný hráč ktorý skóroval v každej sezóne PL od jej založenia Člen tímu roku podľa PFA: 1993, 1994, 1995, 1996, 2001, 2007 OBE za prínos futbalu


Pierre-Emerick Aubameyang

Context: Úspechy  AS Saint-Étienne Coupe de la Ligue: 2012-13 Borussia Dortmund DFB-Pokal: 2016-17 DFL-Supercup: 2013, 2014 Arsenal FA Cup: 2019-20 FA Community Shield: 2020 Európska liga UEFA vicemajster: 2019-20 Individuálne Najlepší africký hráč Ligue 1: 2012-13 Africký futbalista roka: 2015 Najlepší strelec Bundesligy: 2016-17 Zlatá kopačka Premier League: 2018-19


Premier League 2018/2019

Context: Štatistiky  Najlepší strelci Hráč Tím Góly 1.-3. Pierre-Emerick Aubameyang Arsenal 22 Sadio Mané Liverpool Mohamed Salah 4. Sergio Agüero Manchester City 21 5. Jamie Vardy Leicester 18 6.-7. Harry Kane Tottenham 17 Raheem Sterling Manchester City 8. Eden Hazard Chelsea 16


Hráč mesiaca FA Premier League

Context: Viacnásobní víťazi  Aktívni hráči v Premier League. Miesto Hráč Víťazstvá 1 Steven Gerrard 5 Wayne Rooney 3 Dennis Bergkamp 4 Thierry Henry Frank Lampard Cristiano Ronaldo Paul Scholes Alan Shearer 9 Robbie Keane 3 Ruud van Nistelrooy Dwight Yorke Ashley Young 13 Nicolas Anelka 2 James Beattie Dion Dublin Cesc Fábregas Tim Flowers Robbie Fowler Ryan Giggs David Ginola Andy Johnson Roy Keane Matt Le Tissier Rob Lee Danny Murphy Teddy Sheringham Chris Sutton Fernando Torres Robin van Persie Peter Odemwingie Tony Yeboah Gianfranco Zola


Tréner mesiaca FA Premier League

Context: Viacnásobní víťazi  Aktívni tréneri v Premier League. Poz Tréner Víťazstvá 1 Alex Ferguson 25 2 Arsène Wenger 11 3 David Moyes 8 4 Martin O Neill 7 5 Bobby Robson 6 Harry Redknapp 7 Rafael Benítez 5 Kevin Keegan 9 Sam Allardyce 4 Carlo Ancelotti Roy Hodgson Joe Kinnear Gordon Strachan 13 Alan Curbishley 3 Gérard Houllier José Mourinho David O Leary Stuart Pearce 18 Frank Clark 2 Steve Coppell Kenny Dalglish Roy Evans John Gregory Glenn Hoddle Paul Jewell Claudio Ranieri Peter Reid Graeme Souness Phil Thompson


Manuel Amoros

Context: Hráčska kariéra Vrchol kariéry dosiahol ako hráč Olympique Marseille, keď v roku 1993 s týmto klubom vyhral Ligu majstrov, aj keď vo finále nenastúpil. Dva roky predtým vo finále EPM proti CZ Belehrad v záverečnom rozstrele nepremenil rozhodujúci pokus a trofej získal súper. Bol 5-násobným francúzskym majstrom (2x s Monacom a 3x s Marseille).


Željko Kalac

Context: Úspechy  Klubové 1 × víťaz holandského pohára (2000) 1 × víťaz Ligy majstrov (2006/07) 1 × víťaz európskeho Superpohára (2007) 1 × víťaz majstrovstvá sveta klubov (2007) 1 × víťaz Pohár Intertoto (2003) Reprezentácia 1 × na MS (2006) 3 × na MO (1996 - zlato, 2000 - zlato, 2004 - zlato) 1 × na MS 20 rokov (1991) 2 × na Konfederačnom pohári (1997 - striebro, 2005)


Manuel Amoros

Context: Trofeje  Ligue 1: 1988, 1990, 1991, 1992 Coupe de France: 1985 Liga majstrov: 1993 Majstrovstvá Európy: 1984


Fabien Barthez

Context: Úspechy  Klubové 1× víťaz Ligy majstrov UEFA (1992/93) 2× víťaz Ligue 1 (1996/97, 1999/00) 2× víťaz Premier League (2000/01, 2002/03) Reprezentačné 1× zlato z MS (1998) 1× zlato z EURO (2000) 1× víťaz Pohára konfederácií FIFA (2003) 1× striebro z MS (2006)


Jürgen Klopp

Context: Trénerská kariéra Ako tréner pôsobil v bundesligovom klube 1. FSV Mainz 05. V roku 2008 dostal ponuku z Borussie Dortmund, ktorú v letnom období prijal (spoločne so svojím asistentom Željkom Buvačom). Do tímu si so sebou priviedol z Mainzu taktiež srbského futbalistu Nevena Subotića. Od ročníku 2008/09 trénoval Borussiu Dortmund, s ktorou sa stal v sezónach 2010/11 a 2011/12 majstrom Nemecka. V ročníku 2011/12 navyše doviedol mužstvo Borussie k zisku DFB Pokalu, vo finále Dortmund porazil Bayern Mníchov 5:2. S Dortmundom sa predstavil 25. mája 2013 vo Wembley vo finále Ligy majstrov 2012/13 opäť proti večnému rivalovi Bayernu Mnichov, Borussia však najprestížnejší európsky pohár nezískala, podľahla Bayernu 1:2. V júli 2013 na začiatku ročníku 2013/14 priviedol Dortmund v nemeckom futbalovom Superpohári DFL-Supercup k víťazstvu 4:2 nad Bayernom Mníchov. Pred sezónou 2014/15 vyhral s Borussiou opäť DFL-Supercup proti Bayernu Mníchov (výhra 2:0). V októbri 2015 sa stal trénerom Liverpool FC, keď podpísal kontrakt na 3 roky a vystriedal tak Brendana Rodgersa na lavičke tohto klubu. V sezóne 2017/18 sa dostal s Liverpoolom do finále Ligy Majstrov, ktorý prehral s Realom Madrid 3:1. V sezóne 2018/2019 vyhral s Liverpoolom Ligu Majstrov, keď porazil Tottenham Hotspurs 2:0. V roku 2019 vyhral s Liverpoolom Superpohár, keď vo finále porazli po penaltovom rozstrele Chelsea. V sezone 2019/20 vyhral s Liverpoolom titul anglickej Premier League.


Opportunity

Context:
Opportunity pristála na pláni Meridiani (354,4742°v. d.; 1,9483°j. š.) asi 24 km od stredu pristávacej elipsy. Aj keď je Meridiani plochá planina bez kameňov, Opportunity sa počas pristátia obalená ochrannými vakmi dokotúľala do malého a plytkého impaktného krátera, neskôr pomenovaného Eagle (angl. „orol“) podľa amerického lunárneho modulu, ktorý ako prvý s ľudskou posádkou pristál na Mesiaci. Kráter Eagle má priemer 20 metrov. Ešte v deň pristátia sa odklopili tri trojuholníkové panely pristávacieho aparátu, ktoré obaľovali rover počas letu. Vozidlo rozložilo svoje solárne panely a vysunulo kamerový stožiar. Na mieste pristátia vozidlo zostalo dva týždne, kým nevysunulo kameru hore, aby malo lepší rozhľad.

Terén v mieste pristátia je veľmi tmavý, sčasti pokrytý piesočnými alebo prachovými nánosmi. Z nich vystupujú horniny podložia. Na podrobnejších záberoch vedci rozoznali v horninách podložia výraznú vrstvovitosť. Na farebných snímkach sú v prachovom nánose zreteľné svetlejšie škvrny, ktoré vznikli, keď sa tadiaľ kotúľal pristávací aparát. Toto miesto ešte nebolo podrobne preskúmané sondou Mars Global Surveyor, aj keď táto sonda dodatočne zhotovila snímky miesta pristátia Opportunity s rozlíšením 1.5 m/pixel a o päť dní neskôr dokonca 50 cm/pixel. Na snímkach sa dá nájsť aj miesto prvého dotyku pristávacieho puzdra povrchu Marsu a prach odfúknutý brzdiacimi raketami.


Pioneer 10

Context: Časová postupnosť Misia sondy Pioneer 10 Dizajn sondy 3. marec 1972 Štart sondy. 15. júl 1972 Vstúpil do pásma planétok. 3. december 1973 Pioneer 10 poslal prvé detailné snímky Jupitera. 13. jún 1983 Pioneer 10 prešiel obežnou dráhou Neptúna, najvzdialenejšou planétou. (Hoci v tej dobe bolo Pluto považované za planétu, bolo bližšie k Slnku ako Neptún kvôli jeho excentrickej obežnej dráhe) 31. marec 1997 Koniec misie. 17. február 1998 Voyager 1 predbieha Pioneer 10 ako najvzdialenejší človekom vytvorený objekt od Slnka a to vo vzdialenosti 69,419 astronomických jednotiek (AU). Voyager 1 sa pohybuje ďalej od Slnka rýchlosťou o 1 AU za rok rýchlejšie ako Pioneer 10. 2. marec 2002 Úspešný príjem telemetrie. 39 minút údajov prijatých zo vzdialenosti 79,83 AU. 27. apríl 2002 Posledný úspešný príjem telemetrie. 33 minút čistých údajov bolo prijatých zo vzdialenosti 80,22 AU. 23. január 2003 Bol prijatý posledný, veľmi slabý signál z Pioneera 10. Ďalšie signály boli priveľmi slabé na to, aby ich bolo možné zachytiť. 7. február 2003 Neúspešný pokus o spojenie. 30. december 2005 Pioneer 10 bol vo vzdialenosti 89,7 AU od Slnka.


Mars Climate Orbiter

Context: Príčina zlyhania Uskutočnené vyšetrovanie zistilo, že výrobca sondy, firma Lockheed Martin, vytvoril hlavný motor tak, že pracoval s anglickými mierami (jeho ťah sa udával v librách), kým NASA so sondou komunikovala v metrických mierach (ťah sa udával v Newtonoch). Vďaka tejto chybe sa sonda namiesto plánovaných 140 až dostala do vzdialenosti iba od povrchu planéty. Atmosféra ju ale spálila už niekde medzi 80 až od povrchu.


Opportunity

Context: Introduction Súbor:MER vs. Sojourner PIA04827.jpg|thumb|Porovnanie veľkosti vozidiel misie Mars Exploration Rover s ich predchodcom Sojournerom, prvým robotickým vozidlom na Marse Opportunity (angl. „ príležitosť“ , oficiálne: MER-B ) bola kozmická sonda, ktorej hlavná časť je druhým z dvoch vozidiel misie Mars Exploration Rover americkej NASA. Bola to najdlhšie fungujúca sonda na povrchu Marsu a zároveň sonda, ktorá prekonala najväčšiu vzdialenosť na povrchu iného kozmického telesa ako je Zem. Opportunity pristála na Marse 25. januára 2004 v pristávacom module. Štart sa uskutočnil 7. júla 2003 v čase 03:18:15 UT s nosnou raketou Delta 7925. Po 203-dňovom lete pristávací modul pristál na povrchu Marsu v oblasti Meridiani Planum podobným spôsobom ako jeho predchodca Mars Pathfinder. Pristávací modul po pristátí zaistil otočenie vozidla (roveru) do pracovnej polohy a rover z neho bezpečne zišiel na povrch Marsu. Rover bol vlastne mobilné geologické laboratórium, ktoré sa pohybovalo k vybraným povrchovým útvarom a detailne ich analyzovalo. Jeho pohyb zabezpečoval šesťkolesový podvozok, ktorý bol schopný prekonať aj prekážky väčšie ako priemer kolies. Opportunity pracovala viac než štrnásť rokov, čím mnohonásobne prevýšila svoju pôvodne plánovanú 90-dňovú životnosť a viac než dvakrát prevýšila dĺžku činnosti svojho dvojčaťa Spirita. Jej funkčnosť ukončila až globálna marťanská prachová búrka v roku 2018.


Endurance (kráter)

Context: Výskum Opportunity v kráteri Pohľad na Burns Cliffs vo vnútri kráteru Endurance Po dlhom prieskume okrajov kráteru Opportunity našla cestu, po ktorej by sa možno bezpečne dostala až na dno krátera. Zostup sa začal 9. júna a prebiehal veľmi opatrne. Počas zostupu sa robot dvakrát vrátil na vyššiu pozíciu. 13. júna došiel ku kameňu Tennessee v stene krátera, ktorý bol vybraný ako ďalší objekt výskumu robota. Po skončení práce pokračoval v ceste do hlbších častí krátera. Tam postupne preskúmal objekty nazvané Bluegrass , Siula Grande , Churchill , Cobble Hill , Virginia , London , Grindstone , Kettlestone Millstone , Pancam , Dahlia , Knossos . Rôzne skúmané úseky predstavovali niekoľko geologických podloží, ktoré boli v kráteri odkryté. Výskum pokračoval výskum na kameňoch Arnodl Ziffel , Diamond Jenness , Mackenzie , Inuvik , Tuktoyuktuk , Axel Heiberg , Sermilik a Jiffypop . Pri výskume posledného útvaru sa nepodarilo naštartovať vŕtacie zariadenie RAT (Rock Abrasion Tool) ani správne uzavrieť kryt röntgenového spektrometra APXS (Alpha Particle X-ray Spectrometer). Vŕtačka RAT bola pravdepodobne blokovaná zachyteným kamienkom. Okrem geologického výskumu sonda snímkovala počas 193. solu aj oblačnosť na marťanskej oblohe. V nasledujúcich dňoch sa mal robot presunúť na výbežok duny, ale kvôli problémom s prijímaním rádiových údajov zo Zeme sa presun neuskutočnil a bol zrušený. Riadiace stredisko našlo Opportunity nový cieľ pomenovaný Ellesmere , kde sa ale vozidlo kvôli poklzávaniu presúvalo s problémami. Ani cesta k ďalšiemu cieľu Shag nebola bezproblémová a tak bolo napokon vozidlo presmerované na cieľ Auk . Napriek ďalšiemu poklzávaniu bol úspešný a riadiace stredisko navyše našlo ďalší kameň, ktorý sa zdal byť zaujímavým objektom výskumu – Escher . 27. augusta vznikol mozaikový záber jemných dún na samotnom dne kráteru Endurance . Počas výskumu Escher sa ukázalo, že vŕtačka je už funkčná a rover ju teda mohol použiť na jeho výskum. Po obnovení prenosu sa výskum zameral na objekty Ellesmere , Barbeau a Wopmay , ktoré ležali na dne krátera. Príchod k poslednému menovanému cieľu opäť sprevádzali veľké ťažkosti s poklzávaním. Wopmay bol približne meter široký voľne ležiaci balvan. Tiež obsahoval "čučoriedky", malé okrúhle kamienky bohaté na železo. Na dne kráteru robot preskúmal aj jemnozrnný materiál. Problémy sa vyskytli aj pri presune k plánovanému cieľu Burns Cliff , kedy po skončení jazdy zostal kvôli silným poklzom dokonca o 0,35 metra nižšie, ako ležalo miesto, z ktorého cestu začal. Začiatkom novembra bolo rozhodnuté o zmene plánu, keďže cesta k Burns Cliff nebola možná. Opportunity opustila kráter Endurance 315. solu od pristátia potom, ako v ňom strávila 181 dní (6 mesiacov). Vlhká história Informácie zozbierané v tomto čase značne rozšírili a vedomosti o vode v Meridiani Planum. Potvrdilo sa, že kedysi sa tu vyskytovala voda v tekutom skupenstve, ktorá poznačila horniny pred aj po vzniku kráteru.


Opportunity

Context: Priebeh letu Štart Opportunity, ktorý sa mal podľa pôvodného plánu uskutočniť 25. júna 2003, bol niekoľkokrát odložený. na vine bolo najprv zlé počasie, potom bezpečnostné dôvody (blízko miesta štartu sa objavila loď) a napokon pre problém s korkovou tepelnou izoláciou rakety. Posledný odklad prebehol v deň štartu, kvôli neotvorenému ventilu. Uskutočniť štart sa podarilo až 7. júla 2003 v čase 03:18:15,170 UT. Sondu, skladajúcu sa z preletového modulu, pristávacieho modulu (anglicky lander ) a vlastného vozidla, vyniesla do vesmíru nosná raketa Delta 7925. Zhruba 1 hodinu a 23 minút po štarte (v čase 04:41 UT) sa sonda oddelila od tretieho, posledného stupňa rakety a pokračovala v samostatnom lete. Pri štarte bola sústava sondy a urýchľovacieho stupňa zámerne navedená na takú dráhu, aby minula Mars vo vzdialenosti asi . Toto opatrenie zabezpečilo, aby oddelený tretí stupeň nedopadol na planétu. Kvôli získaniu správneho kurzu urobila Opportunity samotná niekoľko dráhových korekcií, prvú hneď na druhý deň po štarte. Počas niekoľkomesačnej cesty k Marsu prebiehali kontroly všetkých prístrojov. Počas nich sa zistilo, že jeden z prístrojov, Mössbauerov spektrometer, nepracuje úplne správne, ale ostatné systémy sú v poriadku. Začiatkom novembra sa sonda dostala do problémov kvôli silnej slnečnej aktivite, no o niekoľko dní sa podarilo obnoviť normálny stav. Pri pristávaní sondy riadiace stredisko využilo skúsenosti získané z pristávania jej dvojčaťa Spiritu. 26. januára 2004 v čase 04:34:49 UT sa sonda zorientovala pre vstup do atmosféry. V čase 04:44:46 UT sa pristávací modul oddelil od preletovej sekcie a vstúpil do atmosféry v čase 04:59:46 UT. Pristávací aparát dosadol na povrch Marsu v čase 05:05 UT.


New Horizons

Context: Opis sondy Schéma sondy zhora. Experimenty sú označené červenou farbouObrázok: NASA/APL Schéma sondy zdola. Experimenty sú označené červenou farbouObrázok: NASA/APL Trojosovo alebo rotáciou stabilizovaná sonda v tvare nízkeho nepravidelného šesťbokého hranolu s rozmermi základne približne 2,1 (resp. 2,7 m vrátane RTG) × 1,8 m a výškou 0,7 m (2,2 m vrátane anténneho systému a adaptéru pre pripojenie k nosnej rakete) je vybavená rádioizotopovým termoelektrickým generátorom RTG (Radioisotope Thermolectric Generator), dodávajúcim na začiatku misie 240 W (v roku 2015 minimálne 200 W) elektrickej energie. Ako zdroj slúži 11 kg oxidu plutoničitého 238PuO2. Sonda nesie sedem vedeckých experimentov s celkovou hmotnosťou 30 kg, a to: vysokorozlišujúci spektrometer Alice pre extrémnu a vzdialenú ultrafialovú oblasť (spektrálny rozsah 50 – 180 nm, 1024 kanálov); súprava kamier Ralph, ktorú tvoria: kamery MVIC (Multispectra Visible Imaging Camera) pre viditeľnú oblasť (priestorové rozlíšenie 250 metrov na vzdialenosť 10 000 km), a to: tri panchromatické kamery s detekčnými prvkami CCD; štyri farebné kamery s detekčnými prvkami CCD; infračervene zobrazujúci spektrometer LEISA (Linear Etalon Imaging Spectral Array) pre mapovanie rozloženia N2, CH4, CO, H2O a organických látok; rádiový experiment REX (Radio Science Experiment) pre: štúdium vlastností atmosféry Pluta zo zmien rádiových vĺn počas rádiového zákrytu sondy za planétou; meranie rádiového žiarenia Pluta a ďalších telies slnečnej sústavy; dlhofokálna kamera LORRI (Long Range Reconnaisance Imager) na snímkovanie Pluta a ďalších telies slnečnej sústavy (priestorové rozlíšenie 50 m na vzdialenosť 10 000 km); prístroj SWAP (Solar Wind at Pluto) na štúdium interakcie planéty so slnečným vetrom, ktorý tvoria: analyzátor plazmy RPA (Retarding Potential Analyzer); elektrostatický analyzátor nabitých častíc ESA (Electrostatic Analyzer); analyzátor energetických častíc PEPSSI (Pluto Energetic Particle Spectrometer Science Investigation); detektor kozmických prachových častíc SDC (Student Dust Counter). Riadenie sondy zaisťuje procesor typu Mongoose V (taktovacia frekvencia 12 MHz). Vedecké a technické dáta sú zaznamenávané do dvoch polovodičových veľkokapacitných pamätí s kapacitou 2 × 64 Gbit. Komunikačný systém sondy pracuje v pásme X (8 GHz, prenosová rýchlosť od Pluta 800 bit/s). Predpokladá sa, že prenos všetkých dát z preletu okolo Pluta bude trvať 9 mesiacov. Sonda je ďalej vybavená 12 motorčekmi spaľujúcimi jednozložkové kvapalné pohonné látky (hydrazín) s ťahom 12 × 0,8 N a 4 silnejšími motorčekmi na rovnaké pohonné látky s ťahom 4 × 4,4 N; motorčeky sú rozdelené do dvoch nezávislých okruhov po 8 motorčekoch. Motorčeky slúžia na udržiavanie orientácie počas skúmania planét a počas korekčných manévrov; väčšinu doby preletu medziplanetárnym priestorom je orientácia udržiavaná rotáciou sondy rýchlosťou približne 5 ot./min. Na zisťovanie orientácie v priestore slúži inerciálna plošina IMU (Inertial Measurement Unit) a systém sledovačov hviezd. Let sondy je po technickej stránke riadený zo strediska MOC (Mission Operations Center), umiestneného v areáli Johns Hopkins University, Laurel, MD. Prácu vedeckých prístrojov na palube zaisťuje stredisko SOC (Science Operations Center) na University of Colorado, Boulder, CO. Spojenie zaisťuje celosvetová sieť sledovacích staníc diaľkového kozmického spojenia DSN (Deep Space Network) organizácie NASA.


Opportunity

Context: Primárna misia  Výjazd do terénu Počas druhého dňa na Marse (solu), Opportunity vyskúšala svoje vedecké prístroje a neskôr tiež rádiový prenos pomocou vysokoziskovej antény. Všetky testy dopadli úspešne. 28. januára robot rozložil predné kolesá a uzamkol ich nosný systém v definitívnej polohe. Nasledujúci deň (sol 5) sa predná výjazdová rampa naklonila, až sa dotkla povrchu, aby z nej rover mohol bez problémov zísť. Prebehla aj ďalšia etapa vyklápania podvozku, pri ktorom sa pripravil na cestu zadný pár kolies. 30. januára sa pripravil posledný pár – stredný – a na Zemi zatiaľ padlo konečné rozhodnutie, že rover opustí svoj pristávací modul do 24 hodín. 31. januára vyslalo riadiace stredisko roveru povel na opustenie plošiny. Opportunity presekla posledný kábel spájajúci ju s pristávacím modulom a dala sa do pohybu v čase 09:50:07 UT. Zastala na marťanskej pôde po prejdení asi trojmetrovej dráhy. Potom odoslala na Zem snímku prázdnej pristávacej plošiny a odtlačkov svojich kolies v marťanskom prachu. Na rozdiel od jej dvojčaťa Spiritu Opportunity nestretli pri výjazde nijaké komplikácie a mohla do terénu zamieriť priamou cestou. Spektrometer TES predbežne potvrdil prítomnosť minerálu hematitu v mieste pristátia sondy. Hematit je minerál, ktorý vzniká za prítomnosti vody, takže môže poukazovať na prítomnosť vody v tejto oblasti v minulosti. V nasledujúcich dňoch sa Opportunity vydala smerom k odkrytému skalnému podložiu, pričom snímkovala povrch Marsu a analyzovala pôdu spektrometrami. Na záberoch zo 4. februára vedcov zaujali guľové zrná spočívajúce v prachu medzi obyčajnými nepravidelnými kameňmi. Počas pätnásteho solu (8. februára) rover dorazil k prvému kameňu pomenovanému ako Stone Mountain (angl. kamenná hora) a začal jeho detailný prieskum mikroskopickou kamerou a a oboma spektrometrami. Na záberoch kameňa sa opäť objavili drobné guľové zrnká. Prvé brúsenia kameňov Súbor:Xpe pubeng approved 032304 color berry bowl-B060R1 br.jpg|left|thumb|Detailný obrázok plochého kameňa s množstvom drobných guľových zrniek. Táto oblasť bola nazvaná Berry Bowl (angl. misa s čučoriedkami) Po skončení práce sa Opportunity vydala na pomalú cestu okolo skupiny skál, pričom opäť nachádzala malé guľaté zrnká. Po prejdení krátkych úsekov cesty robot snímkoval a pozoroval. Hneď ako ukončil hrubý prieskum skalísk, dostal príkaz prejsť na miesto, kde bola zistená vysoká koncentrácia hematitu. Po dosiahnutí tohto miesta ho preskúmal všetkými prístrojmi. 16. februára tiež pozoroval stav marťanskej atmosféry spolu so sondou Mars Global Surveyor. Nasledujúci deň Opportunity pomocou pravého predného kolesa vyhrabala v teréne 10 centimetrov hlbokú jamku a v ďalších dňoch skúmala novoodkrytý materiál. Skúmanie brázdy sa skončilo 20. februára (sol 26) a rover sa vydal k novému cieľu – oblasti El Capitan . 23. februára Opportunity vyvŕtala do jedného z kameňov tejto oblasti dierku hlbokú 4 milimetre. Prvá analýza vrtu trvala 5 hodín, následne ju Mössbauerov spektrometer pozoroval ešte 24 hodín. 27. februára rover vybrúsil druhú dieru. Prieskum oboch vrtov sa skončil 1. marca 2004, kedy sa Opportunity vydala k novému cieľu – ku kameňu pomenovanému Last Chance (angl. posledná šanca). Zatmenia Slnka S menšími problémami, ktoré vyplývali zo sklonu svahu, sa rover napokon dostal do cieľovej oblasti a 3. marca ju začal skúmať. Počas prieskumu Last Chance došlo k prechodu menšieho Marsovho mesiaca Deimos cez slnečný disk. Sonda udalosť sledovala panoramatickou kamerou. Súbor:Transit of Deimos from Mars.jpg|thumb|Prechod mesiaca Deimos cez slnečný disk Súbor:15-ml-06-phobos2-A067R1.jpg|thumb|Prechod mesiaca Fobos cez slnečný disk 5. marca sa vozidlo znova pohlo a jeho ďalším cieľom sa stala oblasť Slick Rock (angl. vybrúsený kameň). Do jedného kameňa tejto oblasti sa Opportunity pokúšala vŕtať, ale neúspešne. Neskôr sa zistilo, že vŕtací nástroj sa kameňa ani nedotkol. Druhý, tentoraz úspešný pokus o vyvŕtanie diery prebehol 9. marca. Vŕtanie zastavil náraz do malých guľatých útvarov („čučoriedok“), ktoré už boli predtým niekoľkokrát pozorované. Vŕtačka sa dostala do hĺbky asi a potom rover začal meranie vo výbruse. 10. marca nastal ďalší prechod mesiaca popred slnečný disk, tentoraz však išlo o väčší Fobos. Z pozemského pohľadu je takáto udalosť vlastne zatmením, ale ani jeden mesiac Marsu nemá dostatočnú uhlovú veľkosť na to, aby Slnko úplne prekryl. Marťanské „čučoriedky“ sú podľa analýzy údajov vyslaných Opportunity tiež z hematitu. Na základe toho možno usudzovať, že planina Meridiani bola v dávnej minulosti celá zaplavená vodou. Phillip Christensen, člen tímu MER, vyhlásil: „Čučoriedky sú konkrécie, ktoré sa postupne vytvorili v sedimentoch vysychajúcich marťanských morí.“ Podľa kalifornského astrobiológa Rhawna Gabriela Josepha a jeho tímu sa drobné guľaté štruktúry zväčšili. Spolu s ich vonkajšou podobnosťou týchto útvarov s pozemskými hubami a lišajníkmi to viedlo Josepha k záveru, že ide o živé organizmy. Štúdia však nevyvolala väčšiu odozvu a nie je sama osebe dôkazom života na Marse. Výjazd z krátera 11. a 12. bol výskum zameraný na „čučoriedky“ a vtedy vznikla aj snímka Berry Bowl (čučoriedkovej misy). Napokon sa ešte sonda pokúsila svojím predným kolesom odrieť kameň Carousel (kolotoč) a vzápätí sa vybrala na druhú stranu kráteru, aby začala s výskumom piatich vybraných oblastí. Túto fázu výskumu ukončila 21. marca. Potom sa pokúsila po prvýkrát vyjsť z krátera, v ktorom sa nachádzala od svojho pristátia. Kolesá roveru sa však pokĺzavali na stenách krátera a vyjsť sa mu podarilo až 22. marca inou trasou. Bounce Rock Na okraji krátera potom prebiehali spektroskopické merania a tvorba panoramatických snímok. Po skončení tejto práce Opportunity zamierila ku kameňu Bounce (angl. náraz), do ktorého narazila ešte vo vnútri pristávacieho modulu počas pristávania a prevrátila ho. Došlo však k problémom v záložnom pamäťovom súbore a 30. marec strávil robot v nečinnosti. Technikom sa však podarilo poruchu lokalizovať a podnikli opatrenia, aby táto porucha neovplyvňovala ďalšiu prácu Opportunity. Aj do kameňa Bounce sa sonda pokúšala vŕtať a výsledkom bola dierka vyše hlboká. V kameni sa našli bublinky plynu, ktoré svojím zložením pripomínajú bublinky v niektorých meteoritoch z Marsu. Spektrometer navyše zistil, že väčšinu materiálu Bounce tvorí sopečný materiál pyroxén. Objav bol veľmi prekvapivý, pretože horninu s takýmto zložením nenašli zatiaľ ani roboty, ani sondy na obežnej dráhe Marsu. Cesta ku kráteru Endurance Prieskum kameňa a vrtu v ňom pokračoval do 4. apríla. Potom sa vydal na dlhú cestu smerom od krátera Eagle ku kráteru Endurance . 5. apríla sa zastavil v oblasti nazvanej Anatolia , ktorej geologické podložie pripomínalo podložie krátera Eagle . Rover prešiel okolo koryta v tejto oblasti a vyhĺbil brázdu do prachového povrchu. Od 10. apríla do 13. apríla bol robot v nečinnosti, pretože v tom čase prebiehalo nahrávanie nového riadiaceho softvéru zo Zeme. Nový program obsahoval tri zásadné vylepšenia. S novým softvérom robot pokračoval v pomalej ceste ku kráteru Endurance . Jeho ďalším medzicieľom sa stal kráter Fram . Dorazil k nemu 20. apríla. Technici na Zemi vybrali kameň na okraji krátera, ktorý dostal prezývku Pilbara a do neho 21. apríla robot navŕtal rekordne hlbokú, 7,2 milimetrovú dierku. Výskum kameňa pokračoval dva dni a potom sa Opportunity opäť pohla smerom ku kráteru Endurance . 23. marca po skončení denného presunu vyhĺbila ďalšiu plytkú ryhu v marťanskej pôde, ktorú preskúmala. 25. marca (sol 90) nastalo ukončenie primárnej trojmesačnej misie pôvodne naplánovanej pre rover. Za ten čas Opportunity prekonala vzdialenosť 811,57 metra a na Zem odoslala 12 429 obrázkov.