Dejiny Bratislavy

Context: Introduction Pohľad na hrad od Dunaja. Kolorovaná medirytina bratov Schäferovcov z 80. rokov 18. storočia. Nápis pod obrázkom: „Slobodné kráľovské korunovačné mesto (Pressburg - Pozsony) Bratislava“Devínsky hrad Tento článok obsahuje prehľad dejín Bratislavy . Archeologické nálezy svedčia o kontinuite osídlenia veľmi vhodne umiestneného územia mesta od nepamäti. Lokality Bratislava a hrad, Devín a hrad, Devínska Nová Ves, Dúbravka, Lamač, Vydrica (zhruba pri vjazde na Most Slovenského národného povstania pod hradom), Rača a Vajnory sú nepretržite osídlené buď už od paleolitu, alebo aspoň od neolitu. Trnávka je prerušene osídlená od halštatskej doby, Záhorská Bystrica od laténskej doby, Podunajské Biskupice a Rusovce od rímskej doby, iba Čunovo má nálezy až od slovanskej doby. Jarovce, Prievoz, Vrakuňa, Komárov (obec v polovici 20. stor. pričlenená k Podunajským Biskupiciam) a severná Petržalka sú zatiaľ doložené najskôr stredovekými listinami. Od najstarších čias sa na území Bratislavy – tam, kde sa dnes križujú Ventúrska a Panská – križovali dve v stredoveku dôležité obchodné cesty: Jantárová (spojnica Baltské more – Jadranské more) a Podunajská (pri Dunaji; spojnica západná Európa – západná Ázia). Tieto dve cesty v stredoveku vyhranili budúci tvar zakladajúceho sa osídlenia pod Bratislavským hradom.


Vtáčia bašta

Context: Pozri aj  Mestské opevnenia (Bratislava)


Bratislava

Context: Stavby  Pamiatky Dom U dobrého pastiera Bratislavské vinohrady, pohľad na mesto Bratislava má početné pamiatky. Na Hlavnom námestí sa nachádza fontána so sochou kráľa Maximiliána II., (dal ju postaviť po svojej korunovácii v Bratislave v roku 1563, z dôvodu nedostatku vody v centre mesta, ktorý sa ukázal ako problém pri hasení požiaru, ktorý vypukol pri korunovácii; dokončená bola v roku 1572. Často, ale nesprávne, býva nazývaná aj Rolandovou fontánou) a stará radnica. Ide o najstaršiu radnicu Slovenska, v ktorej sa dnes nachádza Mestské múzeum. Cez jej vnútorný dvor sa dostaneme na ďalšie námestie, na ktorom stojí Primaciálny palác, podľa ktorého je tiež námestie pred ním pomenované. Palác bol pôvodne sídlom ostrihomského arcibiskupa. Roku 1805 bol v Zrkadlovej sieni paláca podpísaný takzvaný Bratislavský mier a dnes sála slúži ako reprezentačná miestnosť, v ktorej môžeme obdivovať zbierku anglických gobelínov. Na Hviezdoslavovom námestí môžeme obdivovať budovu Slovenského národného divadla, v ktorom sa v dnešnej dobe konajú operné a baletné predstavenia. Budova bola postavená podľa vzoru parížskeho divadla. V úzkych mestských uličkách si môžeme ešte aj dnes vychutnať atmosféru starej Bratislavy. Práve po nich je možné sa dostať až k hlavnej dominante hlavného mesta – k hradu. Hrad slúžil celé stáročia ako kráľovské a župné sídlo, dnes v ňom sídli Slovenské národné múzeum. Medzi najvýznamnejšie pamiatky patrí Academia Istropolitana, Hrad, Devínsky hrad, Erdődyho palác, Grassalkovichov palác – prezidentský palác, Letný arcibiskupský palác, Michalská brána, Mirbachov palác, Palác Leopolda de Pauli, Primaciálny palác, Slovenské národné divadlo, Slovenská filharmónia, Slovenská národná galéria, Stará radnica (Bratislava), Mauzóleum Chatama Sófera, Synagóga na Heydukovej ulici, ktorá je jedinou synagógou v Bratislave. Postavená bola v kubistickom slohu v rokoch 1923 – 1926 a je dielom bratislavského židovského architekta Artura Szalatnaia-Slatinského. Synagóga dodnes slúži bratislavskej židovskej komunite a je národnou kultúrnou pamiatkou. Budova Slovenského rozhlasu – má tvar obrátenej pyramídy, Zichyho palác a Televízna veža na Kamzíku. Blava 2007-3-28-33.jpg|Academia Istropolitana Devínsky hrad01.jpg|Devínsky hrad Bratislava, the street "Michalská" und the Michalská gatehouse.JPG|Michalská brána Apotheke Salvator at Panská street in Bratislava, Bratislava I District.jpg|Bývalá lekáreň u Salvatora Prepoštský palác 01.jpg|Portál Prepoštského paláca Kostoly Modrý kostolík Medzi najstaršie kostoly mesta patrí Františkánsky kostol. Najvýznamnejším je však bývalý korunovačný chrám uhorských kráľov Katedrála svätého Martina. Po roku 1989 bolo v Bratislave, hlavne v jej okrajových častiach postavených viacero nových kostolov. Medzi dôležité kostoly patria aj Kostol a kláštor klarisiek, Kaplnka sv. Kataríny, Kaplnka Kristovho Tela a Kostol svätej Alžbety, známy pod názvom Modrý kostolík . Synagóga na Heydukovej ulici je jedinou synagógou v Bratislave. Postavená bola v kubistickom slohu v rokoch 1923 – 1926 a je dielom bratislavského židovského architekta Artura Szalatnaia-Slatinského. Synagóga dodnes slúži bratislavskej židovskej komunite a je národnou kultúrnou pamiatkou. Stála expozícia Židovského komunitného múzea s názvom „Bratislavskí židia a ich kultúrne dedičstvo” je inštalovaná na prvom poschodí a pre verejnosť je otvorená v letných mesiacoch. Bratislava14Slovakia52.JPG|Katedrála svätého Martina Ba-church-St. Elizabeth.jpg|Kostol Svätej Alžbety Blumental.jpg|Blumentálsky kostol Church of Saint Stephen.jpg|Kapucínsky kostol Mosty V Bratislave sa nachádza 5 mostov, ktoré spájajú ľavý breh Dunaja, čiže Staré Mesto, Ružinov a ostatné časti Bratislavy s pravým brehom, kde sa nachádza najľudnatejšia mestská časť Petržalka. Šiesty most je vo výstavbe. Ako prvý bol postavený Starý most v roku 1890, v roku 1945 bol zničený a následne zrekonštruovaný nemeckými zajatcami a Červenou armádou. Hoci bol postavený v rekordne rýchlom čase ako provizórne riešenie, slúžil až do roku 2011 a až v roku 2015 bol rozobraný a nahradený novou konštrukciou, ktorá sa ponáša na pôvodný most. Most v súčasnosti slúži pre električkovú dopravu s cyklotrasou a chodníkom, pričom z neho bola vylúčená automobilová doprava. Dominantou Bratislavy a jednou z najväčších atrakcií je predovšetkým Most Slovenského Národného Povstania odovzdaný do prevádzky v roku 1972 (oficiálne 30. augusta 1974), na ktorom sa nachádza vo výške 85 metrov reštaurácia UFO (v minulosti Bystrica) s vyhliadkovou plošinou. Svojimi parametrami patrí Most SNP medzi svetové unikáty, je to siedmy najdlhší visutý most na svete a v roku 2001 bol vyhlásený za stavbu storočia na Slovensku. Dvojpodlažný Prístavný most bol postavený v roku 1985 a je najvyťaženejším mostom v Bratislave, denne cez neho prejde až 40 percent dopravy zo všetkých piatich mostov. Je to diaľnično-železničný most: horné podlažie je súčasťou diaľnice D1, ktorá spája Bratislavu s Považskou Bystricou a Žilinou, dolné podlažie tvoria chodník pre chodcov, chodník pre cyklistov a dvojkoľajná železničná trať Bratislava-Nové Mesto – Bratislava-Petržalka. Most Lanfranconi postavený v roku je 1992 je taktiež diaľničným mostom diaľnice D2 a jediný betónový most cez Dunaj na Slovensku. Najnovším mostom v Bratislave je Most Apollo, odovzdaný do používania v roku 2005. Tento most je tiež svetovým unikátom, pretože je to zatiaľ najväčší most na svete, ktorého konštrukcia bola postavená na brehu a následne otočená na svoje pevné miesto na druhom brehu Dunaja pomocou sústavy spojených lodí. V roku 2006 dostal tento most svetové prestížne ocenenie OPAL Awards 2006. Experti ocenili na konštrukcii mosta cez Dunaj modernú technológiu, inováciu a prínos pre rozvoj dopravy v Bratislave. Vo výstavbe je aj šiesty most cez Dunaj, ktorý bude v budúcnosti súčasťou diaľnice D4 – vonkajšieho obchvatu mesta a povedie severne od Jaroviec smerom do Podunajských Biskupíc. Dokončený bude pravdepodobne v roku 2021. Súkromný investor uvažuje o výstavbe siedmeho mosta, ktorý by slúžil len pre peších a spájal by námestie M. R. Štefánika pred Národným divadlom s budúcou štvrťou Nové Lido v priestore medzi Starým mostom a mostom Apollo. Súbor:Most lafranconi.jpg|Most Lanfranconi Súbor:Novy Most d.JPG|Most SNP s reštauráciou „UFO“, pohľad z ľavého brehu Dunaja Súbor:Nový Starý most 03.jpg|Starý most Súbor:Most Apollo 04.jpg|Most Apollo Súbor:Pristavny most.jpg|Prístavný most Pomníky Slavín, kvety na hroboch sovietskych vojakov Najznámejším pomníkom je jediný funkčný vojenský cintorín v Bratislave, Slavín, ktorý bol postavený v rokoch 1957 – 1960 a odhalený pri príležitosti 15. výročia oslobodenia mesta sovietskou armádou v roku 1960. Slavín je vyhľadávaným miestom turistov predovšetkým kvôli výbornému výhľadu na takmer celé mesto. Výškové budovy Súbor:Panorama City Bratislava 05.jpg|alt|náhľad|Výškové budovy Panorama city Bytový dom Manderla Prvou výškovou budovou na Slovensku bol tzv. Manderlák postavený ešte pred 2. svetovou vojnou a bola to najvyššia budova Česko-Slovenska v medzivojnovom období. V Bratislave sa nachádza väčšina výškových budov na Slovensku, z ktorých veľká časť bola postavená už pred rokom 1989. Najvyššou budovou postavenou pred rokom 1989 je budova Slovenskej televízie v Mlynskej doline s výškou . Svojho času to bola najvyššia budova v Česko-Slovensku. Najvyššou budovou pred rokom 1989 v centre mesta bol Presscentrum, neskôr premenovaný na Pressburgcentrum s výškou , ktorý bol po rekonštrukcii premenovaný na Tower 115. Najvyššou budovou v Bratislave je už od dokončenia v roku 2002 Národná banka Slovenska (), nasledovaná Slovenskou televíziou (), v roku 2016 dokončenou rezidenčnou dvojicou veží Panorama City () a budovou Tower 115 s výškou 104 metrov (často uvádzaná výska 115 metrov je vrátane antény). Výšku 100 metrov v Bratislave dosahuje ešte bytový dom Glória. Bratislava v súčasnosti prežíva stavebný „boom“, čo znamená, že tu prebieha rýchla a intenzívna výstavba nových výškových budov. Táto činnosť sa často stretáva s odporom pamiatkárov, ktorí sú zásadne proti výstavbe výškových budov v širšom centre. Naposledy sa to prejavilo pri zámere výstavby 34-podlažnej obývateľnej budovy na Šancovej ulici, pričom pôvodne mala mať budova len 8 poschodí. Nakoniec bolo povolených 22 podlaží. Výškové budovy sa často stavajú v blízkosti veľkých nákupných centier ako napríklad Polus City Center alebo Aupark. Pri Polus City Center boli zatiaľ postavené 2 výškové budovy, 19-podlažná Millenium Tower I a 21-podlažná Millennium Tower II. Táto lokalita je pomerne blízko výškovej budovy postavenej pred rokom 1989 s názvom Hviezda (ľudovo Kukurica ), ktorá slúži ako ubytovacie zariadenie armády. Vo všeobecnosti až donedávna výstavba výškových budov v Bratislave nemala nijakú koncepciu, výstavba dominánt prebiehala v mnohých mestských častiach pomerne nekoncepčne a chaoticky, pričom nové budovy často nerešpektovali existujúcu zástavbu a vzťahy s okolím a často boli stavané samostatne. Tento stav sa postupne mení, pričom v budúcnosti by sa výškové budovy mali stavať v oblastiach na to určených a tiež by nemali stáť samostatne, ale mali by tvoriť ucelenú štvrť. Pre výstavbu výškových budov bolo v územnom pláne vyčlenené najmä okolie zóny Chalupkova, na mieste niekdajších fabrík východne od Starého Mesta. Koncom tohto desaťročia by sa v Bratislave malo nachádzať 12 budov vyšších ako 100 metrov, pričom ďalších 5 by malo byť vo výstavbe, vrátane prvého mrakodrapu na Slovensku. Súbor:National Bank of Slovakia, Bratislava.jpg|Národná banka Slovenska Súbor:Bratislava cluster.jpg|Výškové budovy v blízkosti mosta Apollo, zóna Chalupkova Súbor:BRATISLAVSKÉ VEŽE - panoramio (1).jpg|CBC I a VÚB na Karadžičovej ulici Súbor:Nivy Tower.jpg|Nivy Tower pri autobusovej stanici, najvyššia budova v Bratislave Súbor:P 20191025 131953 vHDR On.jpg|Obytné výškové budovy Sky Park Nové mestské štvrte Vysoké ceny nehnuteľností spôsobené vysokým dopytom po bývaní a kancelárskych priestoroch spôsobujú aj intenzívnu výstavbu veľkých projektov, ktoré tvoria samostatné štvrte. Tie vznikajú najmä na mieste bývalých tovární ako napríklad Kablo, Apollo, Cvernovka či Gumon a tiež po okrajoch mesta. Mnohé z týchto tovární boli zbúrané za nejasných okolností, často v rozpore so zákonom a pamiatkarmi. Ako jeden z prvých väčších polyfunkčných projektov v Bratislave vznikla Eurovea, ktorá bola dokončená v roku 2010 a obsahuje obchodné a zábavné priestory, 5-hviezdičkový hotel, reštaurácie, kancelárie a luxusné byty na nábreží Dunaja na okraji Starého Mesta na mieste bývalého prekladiska tovaru. Vďaka nábrežnému parku je populárnym cieľom ako domácich tak aj turistov. V dotyku s Euroveou, na mieste niekdajšej priemyselnej zóny v okolí ulíc Mlynské Nivy, Košická a Landererova v súčasnosti vyrastá nové mestské centrum s viacerými výškovými budovami – medzi najväčšie projekty patrí Panorama City, SKY PARK, Twin City, Klingerka a Stanica Nivy či Zwirn. Viaceré z týchto projektov obsahujú budovy vyššie ako 100 metrov. V budúcnosti sa má táto nová štvrť prepojiť pešou lávkou s druhým brehom Dunaja, kde sa plánuje výstavba ďalšej štvrte Nové Lido, čím sa moderné centrum mesta ešte viac rozšíri. Vyššie po prúde Dunaja zase vzniká moderná obdoba zbúraných častí Podhradia v podobe projektov River park, Zuckermandel a Vydrica, pričom výstavba ešte stále prebieha. Ďalšie nové štvrte sa budujú na okrajoch mesta – južný okraj Petržalky rozširuje Južné mesto a Slnečnice, severný okraj Dúbravky a Lamača zase štvrť Bory. Vo všetkých menovaných nových častiach sa ráta s predĺžením električkových tratí, s výstavbou obchodných domov, novými parkami, kancelárskymi budovami a ďalšou občianskou vybavenosťou. Ďalšie oblasti, v ktorých sa počíta s rozsiahlou výstavbou, sú takzvaný IV. kvadrant – oblasť západne od Petržalky až po štátnu hranicu s Rakúskom, oblasť Domové role medzi Prístavným mostom a Slovnaftom, kde sa v súčasnosti stavia rýchlostná cesta R7 a plánuje predĺženie električkovej trate až do Podunajských Biskupíc, či oblasť starého vajnorského letiska medzi Račou, Rendezom a Vajnorami.


Modernizácia Bratislavy v rokoch 1908 - 1928

Context: Architektúra Bratislavy Nová architektúra sa budovala v duchu eklektiky a secesie, neogotiky a neoklasicizmu. Kultúru bývania skvalitnilo zavedenie kanalizácie, vody, plynu. Najväčší nárast počtu domov v Bratislave bol pred prvou svetovou vojnou zaznamenaný v rokoch 1900-1910: až 3 204, bytov bolo až 16 968. V historickom centre už veľa nových budov nevznikalo. Výstavba ale prekvitá na Palisádach, nábreží Dunaja či v okolí Šafárikovej ulice. Po vzniku Československej republiky bolo Šafárikovo námestie pomenované po slavistovi P. J. Šafárikovi – predtým nazývané „Andreasplatz“ podľa uhorského kráľa Ondreja II. Stavby Bratislavy z konca 19. storočia a začiatku 20. storočia sú vzhľadom veľmi podobné budovám miest bývalej Rakúsko-Uhorskej monarchie – Viedeň a Budapesť. Je tomu tak preto, že významní architekti bratislavských pamiatok často pochádzali z Rakúska alebo Maďarska. Keď sa dnes prejdeme historickým centrom jedného z týchto miest, neunikne nám ich podobnosť s centrom Bratislavy. Budova Filozofickej fakulty UK v Bratislave, pôvodne vojenské veliteľstvo, je na Slovensku najucelenejším príkladom architektúry inšpirovanej Viedňou. Koncertná sieň vnútri pripomína ešte viac ako exteriér pompéznu slávu konca dunajskej monarchie (objekt dokončený r. 1913). Dolná časť Zámockej ulice v reatislave Významnou stavbou je taktiež Reduta (budapeštianski architekti M. Komor – D. Jakab, 1913). Na fasáde eklektickej novostavby Reduty boli aplikované historické prvky, zatiaľ čo v jej jadre išlo o modernú stavbu so železobetónovými nosnými konštrukciami. Materiál železobetón rýchlo prenikol do stavebníctva. Nebol používaný iba na exponované konštrukcie verejných stavieb, ale aj napríklad na klenby v Modrom kostolíku či na orgánovú galériu, balkón a lóže Reduty. Po tom, ako sa Bratislava 1.1.1919 definitívne stala súčasťou Československa sa z tohto pôvodne provinčného mesta Rakúsko-Uhorskej monarchie stalo hlavné mesto slovenskej časti Československa. Bratislava však nemala veľkolepé verejné budovy, bulváre či promenády: a tak sa začalo medzivojnové obdobie, kedy sa malé vinohradnícke mesto začalo premieňať na metropolu. V dôsledku prerušenia hospodárskych, politických a umeleckých väzieb k Budapešti a Viedni po roku 1918 zohrali dôležitú rolu českí a moravskí architekti, ktorí navrhovali budovy so znakmi prechodného štýlu medzi funkcionalizmom a starými ozdobnými štýlmi – YMCA na Šancovej (Alois Balán, 1921), úradnícky obytný dom na Medenej (Jindřich Merganc, 1921). V tomto čase sa preslávili však aj slovenskí architekti, ktorí pomáhali budovať nové Slovensko a ktorých mená patria k tým najvýznamnejším zo slovenskej architektúry vôbec – Dušan Jurkovič (obytný súbor družstevných domov československých legionárov – Legiodomy, 1923), Emil Belluš či M. M. Harminc (ktorého preslávili jeho mohutné a veľkolepé budovy: hotel Carlton, ktorý bol roku 1928 zvýšený o tri poschodia. V jeho priestoroch sa zachovala štuková výzdoba. Mesto sa zo stredovekého jadra rozširovalo smerom na východ: a tak ku koncu dvadsiatych rokov začína Bratislava naberať ráz veľkomesta.


Bratislava

Context: Obyvateľstvo  Národnostné zloženie obyvateľstva Bratislava bola v minulosti mnohonárodnostným mestom, ktoré prešlo značnými zmenami v etnickom zložení obyvateľstva. Po mongolskom vpáde do Uhorska nastal v oblasti Bratislavy demografický pokles a vyľudnenie niektorých oblastí. To viedlo k novej prisťahovaleckej vlne, ktorá Bratislavu a blízke okolie výrazne ponemčila. V roku 1880 tvorili Nemci viac ako 60 % obyvateľstva (Nemci: 63,41 %, Slováci: 15,15 %, Maďari: 15,14 %). V nasledujúcich desaťročiach rýchlo rástol podiel maďarského obyvateľstva (1880: 15,14 %, 1890: 19,91 %, 1900: 30,52 %, 1910: 40,53 %) a to najmä na úkor Nemcov, ktorí stratili absolútnu väčšinu až v roku 1910. Tieto štatistiky však zahŕňajú iba Bratislavu (Prešpork) v jej dobových hraniciach. Na území pôvodne susedných obcí, ktoré dnes tvoria jeho integrálnu súčasť, mali na prelome 19. a 20. storočia relatívnu väčšinu Slováci. Podľa sčítania z roku 1900 mali výraznú väčšinu najmä v dnešných mestských častiach Dúbravka (98,57 %), Záhorská Bystrica (96,40 %), Lamač (93,95 %), Vajnory (92,54 %) a Rača (74,68 %). Maďari mali výraznú prevahu v dvoch obciach – Vrakuňa (89,82 %) a Podunajské Biskupice (87,34 %), v ďalších ich podiel nepresahoval 20 %. K ďalším výrazným zmenám v etnickom zložení došlo v medzivojnovom a povojnovom období. Pričlenenie Bratislavy k Česko-Slovensku znamenalo odchod značnej časti maďarského obyvateľstva, nasledovaný prílevom slovenskej a českej populácie (najmä inteligencie) a celkovým rastom mesta. Už v roku 1930 tvorili príslušníci „československej“ národnosti takmer polovicu obyvateľov (48 %). V novembri 1944 došlo k rozhodnutiu evakuovať nemeckých obyvateľov Bratislavy a blízkeho okolia. V priebehu februára – marca 1945 väčšina z nich mesto opustila. Proces etnickej premeny mesta bol zavŕšený povojnovými odsunmi nemeckého a maďarského obyvateľstva. Národnosť Počet (2011) % (2011) Počet (2001) % (2001) Počet (1991) % (1991) Počet (1930) % (1930) Počet (1910) % (1910) slovenská 373 791 90,85 391 761 91,39 401 848 90,88 60 013 48,46 11 673 15,0 maďarská 14 123 3,42 16 451 3,84 20 312 4,59 18 890 15,25 31 705 41,0 rómska 371 0,09 417 0,10 558 0,13 – – 33 - rusínska 747 0,18 461 0,11 265 0,06 199 0,16 9 - ukrajinská 454 0,11 452 0,11 410 0,09 – – – - česká 5 446 1,32 7 972 1,86 9 965 2,25 – – – - nemecká 963 0,23 1 200 0,28 1 266 0,29 32 801 26,49 32 790 42,0 poľská 404 0,10 339 0,08 368 0,08 – – – – chorvátska 649 0,16 614 0,14 – – – – 351 - srbská 208 0,05 126 0,03 – – – – 24 - ruská 446 0,11 399 0,09 – – – – – - židovská 197 0,05 84 0,02 – – 4 747 3,83 – - moravská 783 0,19 635 0,15 1 393 0,32 – – – - bulharská 368 0,09 475 0,11 – – – – – - ostatné 2 489 0,61 1 606 0,37 – 247 0,20 1 638 - nezistené 10 026 2,44 5 680 1,33 5 812 1,31 6 947 5,61 – - spolu 411 465 100,00 428 672 100,00 442 197 100,00 123 844 100,00 78 223 100,0 Náboženské zloženie obyvateľstva Náboženské vyznanie/cirkev Počet (2011) % (2011) Počet (2001) % (2001) Počet (1991) % (1991) Počet (1910) % (1910) Rímskokatolícka cirkev 214 539 52,13 243 048 56,70 203 504 46,02 59 198 75,68 Evanjelická cirkev augsburského vyznania 21 745 5,28 24 810 5,79 22 263 5,03 8 994 11,50 Gréckokatolícka cirkev 3 739 0,91 3 163 0,74 2 057 0,47 140 0,18 Pravoslávna cirkev 1 864 0,45 1 616 0,38 698 0,16 101 0,13 Reformovaná kresťanská cirkev 1 829 0,44 1 918 0,45 – – 1 515 1,94 Náboženská spoločnosť Jehovovi svedkovia 1 413 0,34 1 827 0,43 – – – – Evanjelická cirkev metodistická 1 049 0,25 737 0,17 – – – – Kresťanské zbory 806 0,20 769 0,18 – – – – Cirkev bratská 753 0,18 652 0,15 – – – – Ústredný zväz židovských náboženských obcí 597 0,15 748 0,17 – – 8 207 10,49 Bratská jednota baptistov 572 0,14 613 0,14 – – – – Apoštolská cirkev 528 0,13 484 0,11 – – – – Cirkev československá husitská 376 0,09 397 0,09 139 0,03 – – Cirkev adventistov siedmeho dňa 300 0,07 310 0,07 – – – – Starokatolícka cirkev 188 0,05 206 0,05 – – – – Bahájske spoločenstvo 177 0,04 – – – – – – Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní 177 0,04 – – – – – – Novoapoštolská cirkev 39 0,01 – – – – – – iné 5 060 1,23 1 488 0,35 2 103 0,48 16 0,02 bez vyznania 126 822 30,83 125 712 29,33 82 141 18,58 – – nezistené 28 892 7,03 20 174 4,71 129 292 29,24 52 0,07 spolu 411 465 100,00 428 672 100,00 442 197 100,00 78 223 100,00 Bratislava je sídlom dvoch katolíckych biskupstiev – pre veriacich latinského i byzantsko-slovanského obradu. 30. januára 2008 bola zriadená Bratislavská gréckokatolícka eparchia (vznikla vyčlenením z Prešovskej eparchie, katedrálnym chrámom je Chrám povýšenia vznešeného a životodarného Kríža) a o dva týždne neskôr, 14. februára 2008, Bratislavská rímskokatolícka arcidiecéza (vznikla vyčlenením z Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy, katedrálnym chrámom je Dóm svätého Martina). Bratislava je aj sídlom biskupstva Evanjelickej cirkvi a. v. Svoje ústredie tu majú aj viaceré ďalšie cirkvi a náboženské spoločnosti. Vývoj počtu obyvateľov V demografickom vývoji sledovanom podľa mestských častí došlo od roku 1990 ku stagnácii až poklesu obyvateľstva v 9 mestských častiach: Staré Mesto, Nové Mesto, Podunajské Biskupice, Ružinov, Vajnory, Devín, Lamač, Jarovce, Rusovce. Relatívne výraznejší prírastok obyvateľov bol zaznamenaný v mestskej časti Karlova Ves o 14 581 obyvateľov (nárast o 77 %) a Devínska Nová Ves o 3 998 obyvateľov (nárast o 30,8 %), ktorý vznikol v dôsledku ukončenia sústredenej bytovej výstavby. Najvyšší počet obyvateľov (115 tisíc) mala v roku 2005 mestská časť Petržalka (27,0 %) a najnižší počet obyvateľov mestské časti Devín a Čunovo s podielmi 0,18 % z celkového počtu obyvateľov mesta. Podľa sčítania 11. marca 2016 žilo v Bratislave 472 966 obyvateľov, čo je najviac v histórii mesta. Reálny počet obyvateľov je v odhadoch oveľa vyšší – v meste sa dlhodobo aj krátkodobo zdržiava niekoľko stoviek tisíc ľudí, ktorí majú trvalý pobyt registrovaný v iných častiach krajiny. Na základe dát získaných z mobilných telefónov sa zistilo, že v Bratislave pravidelne zdržiava vyše 666-tisíc ľudí, z toho až 130 000 dochádzajúcich za prácou alebo vzdelaním; tento údaj o pohybe bol získaný z mobilných zariadení cez Market Locator. Ale tento nárast očakával aj Dopravný podnik Bratislava za pomoci merania mestských komunikácií. Colors id:lightgrey value:gray(0.9) id:darkgrey value:gray(0.7) id:sfondo value:rgb(1,1,1) id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8) ImageSize width:1000 height:300 PlotArea left:50 bottom:50 top:30 right:30 DateFormat x.y Period from:0 till:500000 TimeAxis orientation:vertical AlignBars justify ScaleMajor gridcolor:darkgrey increment:50000 start:0 ScaleMinor gridcolor:darkgrey increment:10000 start:0 BackgroundColors canvas:sfondo BarData bar:1400 text:1400 bar:1500 text:1500 bar:1525 text:1525 bar:1700 text:1700 bar:1720 text:1720 bar:1782 text:1782 bar:1786 text:1786 bar:1850 text:1850 bar:1869 text:1869 bar:1881 text:1881 bar:1890 text:1890 bar:1900 text:1900 bar:1910 text:1910 bar:1921 text:1921 bar:1930 text:1930 bar:1938 text:1938 bar:1940 text:1940 bar:1945 text:1945 bar:1946 text:1946 bar:1954 text:1954 bar:1961 text:1961 bar:1971 text:1971 bar:1972 text:1972 bar:1980 text:1980 bar:1996 text:1996 bar:2001 text:2001 bar:2005 text:2005 bar:2010 text:2010 bar:2012 text:2012 bar:2016 text:2016 PlotData color:barra width:20 align:left bar:1400 from:0 till: 7500 bar:1500 from:0 till: 8000 bar:1525 from:0 till: 8400 bar:1700 from:0 till: 11000 bar:1720 from:0 till: 9000 bar:1782 from:0 till: 29223 bar:1786 from:0 till: 35873 bar:1850 from:0 till: 42238 bar:1869 from:0 till: 46540 bar:1881 from:0 till: 48006 bar:1890 from:0 till: 52011 bar:1900 from:0 till: 65867 bar:1910 from:0 till: 78223 bar:1921 from:0 till: 93189 bar:1930 from:0 till: 123966 bar:1938 from:0 till: 123788 bar:1940 from:0 till: 175362 bar:1945 from:0 till: 143227 bar:1946 from:0 till: 154226 bar:1954 from:0 till: 238118 bar:1961 from:0 till: 246845 bar:1971 from:0 till: 285581 bar:1972 from:0 till: 306065 bar:1980 from:0 till: 381186 bar:1996 from:0 till: 452288 bar:2001 from:0 till: 428000 bar:2005 from:0 till: 425459 bar:2010 from:0 till: 455761 bar:2012 from:0 till: 462603 bar:2016 from:0 till: 472966 PlotData bar:1400 at: 7500 fontsize:S text: 7500 shift:(-10,5) bar:1500 at: 8000 fontsize:S text: 8000 shift:(-10,5) bar:1525 at: 8400 fontsize:S text: 8400 shift:(-10,5) bar:1700 at: 11000 fontsize:S text: 11000 shift:(-10,5) bar:1720 at: 9000 fontsize:S text: 9000 shift:(-10,5) bar:1782 at: 29223 fontsize:S text: 29223 shift:(-10,5) bar:1786 at: 35837 fontsize:S text: 35837 shift:(-10,5) bar:1850 at: 42238 fontsize:S text: 42238 shift:(-10,5) bar:1869 at: 46540 fontsize:S text: 46540 shift:(-10,5) bar:1881 at: 48006 fontsize:S text: 48006 shift:(-10,5) bar:1890 at: 52001 fontsize:S text: 52001 shift:(-10,5) bar:1900 at: 65867 fontsize:S text: 65867 shift:(-10,5) bar:1910 at: 78223 fontsize:S text: 78223 shift:(-10,5) bar:1921 at: 93189 fontsize:S text: 93189 shift:(-10,5) bar:1930 at: 123966 fontsize:S text: 123966 shift:(-10,5) bar:1938 at: 123788 fontsize:S text: 123788 shift:(-10,5) bar:1940 at: 175362 fontsize:S text: 175362 shift:(-10,5) bar:1945 at: 143227 fontsize:S text: 143227 shift:(-10,5) bar:1946 at: 154226 fontsize:S text: 154226 shift:(-10,5) bar:1954 at: 238118 fontsize:S text: 238118 shift:(-10,5) bar:1961 at: 246845 fontsize:S text: 246845 shift:(-10,5) bar:1971 at: 285581 fontsize:S text: 285581 shift:(-10,5) bar:1972 at: 306065 fontsize:S text: 306065 shift:(-10,5) bar:1980 at: 381186 fontsize:S text: 381186 shift:(-10,5) bar:1996 at: 452288 fontsize:S text: 452288 shift:(-10,5) bar:2001 at: 428000 fontsize:S text: 428000 shift:(-10,5) bar:2005 at: 425459 fontsize:S text: 425459 shift:(-10,5) bar:2010 at: 455761 fontsize:S text: 455761 shift:(-10,5) bar:2012 at: 462603 fontsize:S text: 462603 shift:(-10,5) bar:2016 at: 472966 fontsize:S text: 472966 shift:(-10,5) TextData fontsize:S pos:(20,20)


Mestské časti Bratislavy

Context: Introduction Rozdelenie Bratislavy na okresy a mestské časti Katastrálne územia Bratislavy Bratislava sa delí na 5 okresov a tie spolu na 17 mestských častí. Z hľadiska rozlohy sú najväčšou mestskou časťou Podunajské Biskupice, s podielom 11,5 % a najmenšou mestská časť Lamač s podielom 1,8 % z celkovej rozlohy mesta. Bratislava je rozdelená na 20 katastrálnych území, pričom katastrálne územia sú identické s mestskými časťami, výnimkou je mestská časť Nové Mesto, ktorá je rozdelená na katastrálne územia Nové Mesto a Vinohrady a mestská časť Ružinov, ktorá je rozdelená na katastrálne územia Ružinov, Trnávka a Nivy. Kurzívou sú uvedené miestne časti, ktoré nemajú samosprávne orgány:


Zoznam historických článkov/V

Context: vn Vnútorné mesto (Bratislava)


Bratislava

Context: Introduction  Bratislava (, , , ; do roku 1919 Prešporok / Prešporek iné názvy pozri nižšie) je hlavné a rozlohou aj počtom obyvateľov najväčšie mesto Slovenska. Podľa posledného sčítania obyvateľov v Bratislave k 31. decembru 2020 žilo 475 503 obyvateľov. Nachádza sa na úpätí pohoria Malé Karpaty, medzi Záhorskou a Podunajskou nížinou. Mestom preteká rieka Dunaj, mimo centra aj rieka Morava. Bratislava leží na hranici s Rakúskom a Maďarskom, čím sa stáva jediným hlavným mestom na svete ležiacim na hranici troch suverénnych štátov. Je sídlom prezidenta, parlamentu aj vlády; samosprávneho kraja, vznikajúceho Európskeho orgánu práce, niekoľkých miestnych centrál medzinárodných organizácií, ako aj viacerých divadiel, múzeí, galérií, univerzít a ďalších inštitúcií. Dominantou mesta je Bratislavský hrad s charakteristickými štyrmi vežičkami a Dóm svätého Martina. Spomedzi moderných stavieb je najvýraznejší Most SNP na Dunaji. V historickom centre je vyhlásená pamiatková rezervácia. V mestskej časti Devín leží zrúcanina rovnomenného hradu.


Historické centrum

Context: Introduction Súbor:Bratislava-namestie1.JPG|thumb|Historické centrum Bratislavy Súbor:Tabor CZ aerial old town from north B1.jpg|thumb|Historické centrum Tábora Staré Mesto, Štetín, Poľsko Historické centrum alebo historické jadro alebo staré mesto je zvyčajne časť mesta, ktorá sa nachádza na pôdoryse ohraničenom obrysom pôvodných stredovekých hradieb. Nachádzajú sa tu väčšinou najvýznamnejšie a historicky najhodnotnejšie starobylé budovy a stavby z rôznych období (gotika, renesancia, barok a i.), ktoré majú veľkú stavebno-historickú a umelecko-remeselnú hodnotu a sú turisticky atraktívne. Z tohto dôvodu sa v historických centrách často uplatňuje v nejakej forme pamiatková ochrana (napr. mestská pamiatková rezervácia).


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Poloha Vnútorné mesto nezahŕňa dunajské nábrežie (patrilo k predmestiam), Podhradie (kam patrí Vydrica a Zuckermandel) ani Bratislavský hrad, ktorý bol oddelený od mesta vodnou priekopou, ktorá sa nachádzala zhruba v miestach dnešnej Staromestskej. V súčasnosti ho ohraničuje na západe Staromestská, na severe Kapucínska, Hurbanovo námestie a Námestie SNP, na východe Kamenné námestie a na juhu Hviezdoslavovo námestie a Gorkého ulica.


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Označenie "vnútorné mesto" sa používalo aj ako oficiálne administratívne označenie, a to (prinajmenšom) v 18. storočí a až do roku 1848. V roku 1848 bolo totiž k Bratislave administratívne pripojené Podhradie a pri tejto príležitosti bolo okrem iného jedno predmestie premenované na Nové Mesto a Vnútorné mesto (nem. Innere Stadt) premenované na Staré mesto (nem. Altstadt; 1921 - 1930 nazývané I. okres Staré mesto, 1930 - 1949 I. okres). Dnes pojem Staré mesto zahŕňa výrazne širšie územie než len vnútorné mesto.


Bratislava

Context: Symbolika Súbor:BAerboválistina.jpg|náhľad|Erbová listina Bratislavy z roku 1436 Erb Prvý erb v podobe strieborných veží a padacej mreže v mestských hradbách udelil mestu Prešporku cisár Žigmund Luxemburský listinou z 8. júla 1436, ktorou potvrdil právo užívať už predtým zaužívanú symboliku. Mesto používa tento erb v prakticky nezmenenej podobe do súčasnosti. Zákon o hlavnom meste Slovenskej republiky Bratislave udelil v roku 1990 mestu ako symboly erb, zástavu a pečať. Podľa zákona erb Bratislavy tvorí „ v červenom neskorogotickom štíte strieborné trojvežové opevnenie s bránou, na červených strechách veží sú po dve zlaté gule so zlatými hrotmi a v bráne zlaté, do polovice vytiahnuté mreže “. V Heraldickom registri Slovenskej republiky je zaregistrovaný erb obce Bratislava s rozdielnym blazonovaním: „ V červenom štíte strieborné trojvežové opevnenie s oknami a bránou, na červených strechách veží vždy po dve zlaté gule, v bráne zlatá, do polovice vytiahnutá mreža “. Zaregistrovaný blazón na rozdiel od znenia v zákone neopisuje tvar štítu (ktorý nie je vyobrazený ani na pôvodnej donačnej listine), trojvežovému opevneniu pridáva do opisu okná, zlatým guliam neopisuje zlaté hroty a množné číslo mreže mení na jednotné číslo mreža . Na vyobrazení erbu v registri zlaté hroty na guliach skutočne chýbajú, a na prostrednej veži zobrazuje pod strechou štyri okná, na rozdiel od troch okien vyobrazených na donačnej listine, aj na oficiálnej modernej verzii. Opevnenie v erbe Bratislavy sa zvykne nesprávne vysvetľovať ako vyobrazenie hradu, alebo ako vyobrazenie troch bratislavských brán: Michalskej brány, Vydrickej brány a brány svätého Vavrinca (Laurinskej). Ide však o všeobecný stredoveký symbol mesta. Zástava Súbor:European, Slovakian en Bratislava flag.jpg|náhľad|Zástava Bratislavy po boku vlajky Slovenska a vlajky Európy Zástavu Bratislavy tvoria dva vodorovné pruhy horný biely a spodný červený rovnakej šírky. Jej rozmery sú 2:3 a je ukončená lastovičím chvostom (zástrihom) siahajúcim do jednej tretiny jej dĺžky. Pečať Donačná listina Žigmunda Luxemburského z roku 1436 udelila mestu právo používať „pečať v tvare kruhu“, a cisár ďalšou listinou z roku 1459 udelil mestu právo používať červený pečatný vosk. Modernú pečať tvorí erb Bratislavy s kruhopisom „Pečať mesta Bratislavy“ v slovenskom a v latinskom jazyku „Sigillum civitatis Posoniensis“.


Dejiny Bratislavy

Context: Nitrianske kniežatstvo a Veľká Morava (9. storočie) Od konca 8. storočia je Bratislava súčasťou Nitrianskeho kniežatstva, ktorého spojením s Moravským kniežatstvom v roku 833 vzniká štát Veľká Morava. Pravdepodobne na konci 8. storočia (určite nie neskôr ako okolo roku 800), v čase Nitrianskeho kniežatstva, sa na hradnom kopci nachádzalo rozsiahle hradisko () chránené mohutným dreveným valom. V druhej polovici 9. storočia, v čase Veľkej Moravy, pribudol kamenný palác (12 × ), obkolesený jednoduchými obydliami a trojloďová bazilika na východnej strane kopca, pri stavbe ktorej sa použil aj rímsky stavebný materiál. Bazilika je najväčšou veľkomoravskou bazilikou zo Slovenska a celý areál hradiska je asi taký istý ako areál Mikulčíc. Bratislavský hrad bol vtedy cirkevno-administratívnym centrom a jedným zo stredísk kultúry, osvety a vzdelanosti. Osídlenie (slovanské) v opevnenej osade pod hradom sa v 9. storočí sústreďovalo do priestoru medzi dnešné západné mestské hradby a Ventúrsku ulicu. Ďalšie (slovanské) osady boli na Hlavnom námestí, pri Kostole Najsv. Trojice, pri vyústení Partizánskej ulice do Palisád, v Karlovej Vsi – Kútikoch a v Dúbravke. V 9. storočí možno vznikla aj Osada sv. Mikuláša (okolo dnešného Kostola sv. Mikuláša), základ tzv. osady Podhradie (v užšom zmysle, teda priamo pod hradom). Obraz Devínskeho hradiska v 9. stor. bol podobný ako bratislavského – aj tu sa napr. nachádzal kostol a slovanské osady pod hradom. Na rozdiel od bratislavského bolo však devínske hradisko viac vojenskou pohraničnou pevnosťou. Bola tu však objavená aj budova školy (možno známe veľkomoravské učilište) a hrad bol sídlom kniežaťa či veľmoža a jeho družiny (možno aj Rastislava). Vzhľadom na blízkosť susedného Bratislavského hradu sa zdá, že Devínu podliehalo aj územie v dnešnom Rakúsku, ktoré vtedy bolo slovanské a súčasťou Veľkej Moravy. Hrad Devín zo severu bránili dve ďalšie hradiská v Devínskej Novej Vsi (Na pieskoch a Nad lomom). Ďalšie slovanské osady boli v Devínskej Novej Vsi a v Rusovciach (v ruinách pôvodných rímskych stavieb). Dôkazom významnosti územia Bratislavy vo veľkomoravskom období je už sám fakt, že odtiaľto pochádzajú dva zo štyroch známych názvov sídiel celej Veľkej Moravy, zachovaných v súdobých prameňoch (mesto Morava, Nitra, (vlastná) Bratislava, Devín). Devín sa spomína (menovite-) prvýkrát roku 864 vo Fuldských letopisoch ako hrad Dowina, silná pohraničná pevnosť Veľkej Moravy. Samotná Bratislava sa síce v 16. storočí spätne spomína vo vzťahu už k roku 805/7 ako Pisonium a Uratislaburgium/Wratisslaburgium, ale prvou súdobou zmienkou je názov Brezalauspurc (po slovensky veľmi pravdepodobne Preslava) v súvislosti s jednou z troch bitiek pri Bratislave v júli a auguste 907 v Salzburských letopisoch. Tieto bitky, pri ktorých Maďari porazili Bavorov a následne (do roku 955) obsadili dnešné východné Rakúsko, sa pokladajú za definitívny koniec štátu Veľká Morava. Spomínaný názov Pisonium, ktorého pôvod je veľmi sporný, je údajne názov pôvodnej rímskej hraničnej pevnosti v dnešnej Bratislave, Uratislavurgium je údajný nový názov od roku 805/7 odvodený od mena akéhosi slovanského kniežaťa Vratislava (Uratislaus), a názov Brezalauspurc, z ktorého neskôr vzniklo neskoršie nemecké Pressburg a slovenské Prešpurek, je zas pravdepodobne odvodený od mena Pre(d)slav, čo bol syn veľkomoravského kráľa Svätopluka, ktorý dostal do léna okolie Bratislavy. Dnešné meno Bratislava je novotvar, ktorý v 19. stor. Pavol Jozef Šafárik omylom „vyvodil” z mena českého kniežaťa Břetislav. Podrobnosti pozri pod Zoznam historických názvov Bratislavy.


Mestské opevnenia (Bratislava)

Context: Introduction Posledná súvislá zachovaná časť mestských hradieb Bratislavské mestské opevnenie obyčajne označuje stredoveké mestské hradby, z ktorých sa dodnes zachovala jedna brána. Bratislavský hrad bol tiež značne opevnený. Ďalšie systémy opevnenia boli postavené počas nasledovných storočí, vrátane delostreleckého opevnenia z prvej svetovej vojny a kryty, systém bunkrov a opevnení postavených počas prvej Československej republiky medzi dvoma svetovými vojnami, lietadlové útočiská, opevnenia postavené nacistickým Nemeckom počas druhej svetovej vojny a nakoniec obrana mesta počas studenej vojny vrátane systému 8602 náletových a jadrových krytov schopných pojať 760 000 ľudí, čo je omnoho viac, ako počet obyvateľov. Vrcholom obrany počas komunistickej éry bola vojenská raketová základňa na Devínskej Kobyle, čo je najvyšší bod v meste. Vonkajšie mestské opevnenia mali 5 brán: Kozia brána, Brána na Suchom mýte, Schöndorfská brána, Špitálska brána a Dunajská brána.


Historické administratívne členenie Bratislavy

Context: 19. storočie V 19. storočí sa pred rokom 1848 Bratislava skladala z 3 častí: Vnútorné mesto (v roku 1840 to boli domy číslo 1 až 223) Vnútorné predmestia (v roku 1840 domy číslo 224852) Kvetná dolina (v roku 1840 domy číslo 8531392)


Toskánsko

Context: Významné mestá v abecednom poradí


Alice Springs

Context: Obyvateľstvo Obyvateľstvo mesta pozostáva zo zmesi európskych potomkov, ázijských prisťahovalcov a pôvodných obyvateľov.


Eaubonne

Context: Obyvateľstvo Počet obyvateľov mesta je (). Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.


Blatná (okres Strakonice)

Context: Súčasnosť Centrum mesta je chránené ako mestská pamiatková rezervácia.


Dax (mesto)


Hénin-Beaumont


Stoličný Belehrad

Context: Súčasnosť Mesto je významná cestná a železničná križovatka, rozvinutý priemysel (najmä elektronický – známa továreň na výrobu televízorov a rádií). Staré mesto bolo po rokoch chátrania zrekonštruované, rozmáhajú sa služby a cestovný ruch.


Sainte-Geneviève-des-Bois (Essonne)


Mohendžodaro

Context: Opis mesta Mesto podľa veľkosti vykopávok mohlo mať až štyridsať tisíc obyvateľov. Malo celkove dvanásť blokov, z ktorých 11 bolo obytných a jeden tvoril administratívne centrum mesta. Dláždené ulice boli stavané v pravom uhle, najväčšie boli široké od deviatich do štrnástich metrov. V meste bola rozvinutá krytá kanalizácia. Domy boli stavané z pálených tehál a mali až dve poschodia. V tých najväčších bol vnútorný bazén. Menšie domy boli v obytných komplexoch, mali spoločný dvor so studňou. V kúpeľniach domov boli dokonca primitívne splachovacie záchody. Do dvora viedli veľké okná, do ulice iba vetracie otvory. Mesto obklopovali úrodné územia a vďaka svojej polohe mohlo ovládať aj riečny obchod.


Malko Tărnovo

Context: Dejiny Súčasné mesto bolo založené na prelome 16. a 17. storočia.


Bratislava

Context: Názov Bratislava získala súčasný názov začiatkom roka 1919. Pred rokom 1918 sa v 19. storočí volala po slovensky Prešporok , Prešpurek alebo zriedkavo Bratislava , Břetislava či Požúň, po maďarsky Pozsony, po nemecky Preßburg (súčasným pravopisom Pressburg ). V maďarčine sa dodnes prevažne používa názov Pozsony , v nemčine sa dnes používa aj názov Pressburg , aj názov Bratislava . Latinský názov znie Posonium alebo staršie aj (z gréčtiny) Istropolis . Bratislava je známa aj pod označeniami Krásavica na Dunaji , Mesto fontán a Mesto Mieru (titul mestu udelila Svetová rada mieru). Bratislava má aj viacero slangových označení, asi najznámejším je názov Blava, ktorý pravdepodobne vznikol skrátením viacslabičného názvu Bratislava . Výraz Blava je pomenovaním vodného toku okresu Trnava.


Bratislava

Context: Politika Súbor:Matúš Vallo. 2017.jpg|alt|náhľad|Primátor Bratislavy Matúš Vallo Sídlo Úradu vlády Slovenskej republiky Súbor:Bratislava-grassalkovičov palác.jpg|Grasalkovičov palác, sídlo prezidenta Slovenskej republiky|náhľad Súbor:Bratislava, Primaciálny palác, Slovensko.jpg|náhľad|Primaciálny palác, miesto zasadnutí mestského magistrátu Verejné ustanovizne Bratislava je ako hlavné mesto Slovenska sídlom Národnej rady Slovenskej republiky, Prezidenta Slovenskej republiky, ministerstiev, Najvyššieho súdu Slovenskej republiky a Národnej banky Slovenska. Je tiež sídlom Úradu Bratislavského samosprávneho kraja. Nachádzajú sa tu aj viaceré veľvyslanectvá. Mestská samospráva Zákon Národnej rady Slovenskej republiky z 13. septembra 1990 o hlavnom meste Slovenskej republiky Bratislave č. 377/1990 Zb. určil Bratislave štatút hlavného mesta spravovaného magistrátom, mestským zastupiteľstvom a primátorom hlavného mesta SR Bratislavy. Mestské zastupiteľstvo hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy je orgánom samosprávy mesta a zastupiteľským zborom obyvateľov mesta. Má 45 poslancov, ktorí sú volení priamo v komunálnych voľbách na obdobie štyroch rokov. Primátor hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy je výkonným a štatutárnym orgánom mesta. Je volený priamo na 4-ročné volebné obdobie. Vedie zasadnutia mestského zastupiteľstva a mestskej rady a podpisuje ich uznesenia. Má troch námestníkov. Mestská rada je iniciatívnym, výkonným a kontrolným orgánom mestského zastupiteľstva. Skladá sa z 10 členov, ktorých volí mestské zastupiteľstvo zo svojich poslancov, starostov všetkých mestských častí a námestníkov primátora. Schádza sa najmenej raz za mesiac. Magistrát hlavného mesta SR Bratislavy plní odborné, administratívne a organizačné práce súvisiace s plnením úloh mestských orgánov. Na čele stojí riaditeľ. Hlavné mesto SR Bratislava je ďalej delené na 17 samosprávnych mestských častí, ktoré sú spravované vlastnými miestnymi zastupiteľstvami na čele so starostami. + Okresy a mestské časti Okres Mestská časť Rozloha km² Počet obyvateľov ( 31. 12. 2018) Mapa Bratislava I Staré Mesto 9,59 9,59 41 095 41 095 400px Bratislava II Ružinov 39,70 92,49 73 250 115 653 Vrakuňa 10,30 20 267 Podunajské Biskupice 42,49 22 136 Bratislava III Nové Mesto 37,48 74,67 38 938 67 913 Rača 23,66 23 006 Vajnory 13,53 5 969 Bratislava IV Dúbravka 8,65 96,71 33 448 97 261 Karlova Ves 11,02 33 485 Devín 13,98 1 636 Devínska Nová Ves 24,22 15 839 Lamač 6,54 7 234 Záhorská Bystrica 32,30 5 619 Bratislava V Petržalka 28,68 94,20 102 982 110 942 Jarovce 21,34 2 345 Rusovce 25,56 4 114 Čunovo 18,62 1 501 Primátori 19901998: Peter Kresánek 19982002: Jozef Moravčík 20022010: Andrej Ďurkovský 20102014: Milan Ftáčnik 20142018: Ivo Nesrovnal od 2018: Matúš Vallo


Hviezdoslavovo námestie (Bratislava)

Context: Významné objekty na námestí Na námestí sa nachádza viacero významných budov a objektov. Pravdepodobne najvýznamnejším objektom je historická budova Slovenského národného divadla, ktorá ohraničuje námestie z východnej strany. Napravo od divadla sa nachádza zrekonštruovaný, historický hotel komplex Radisson SAS Carlton. Hotel Carlton je neodmysliteľnou súčasťou bratislavského starého mesta. Na južnej strane námestia sa ďalej nachádza veľvyslanectvo Spojených štátov amerických a Nemeckej spolkovej republiky. Na severnej strane námestia sa nachádza veľké množstvo reštaurácií a barov.


Context: Introduction Zámočnícka ulica v Bratislave V rokoch 1908 – 1928 postihlo Bratislavu mnoho udalostí, ktoré pozmenili jej dovtedajší vzhľad. Pod zmenu bratislavských ulíc a hraníc sa pripisuje požiar v gete, elektrifikácia mesta aj obsadenie Bratislavy v rokoch 1918-1920. Po skončení prvej svetovej vojny a prijatí Trianonskej mierovej zmluvy bola okupácia maďarskou vládou potlačená čs. legionármi a regulárnou čs. armádou. V tomto období sa Bratislava volala Wilsonovo mesto po americkom prezidentom T. W. Wilsonovi na znak uznania americkej podpory novej republiky (prvé Československo). V tomto časovom intervale však došlo k mnohým zmenám, ktoré plošne prispeli k modernizácii dnešného hlavného mesta.


Bratislava – mestská časť Staré Mesto

Context: Introduction Časti a oblasti Starého Mesta Stará radnica Bratislava – mestská časť Staré Mesto (iné názvy: Bratislava-Staré Mesto, Mestská časť Staré Mesto, Staré Mesto ; ) je mestská časť Bratislavy, v ktorej sa nachádza historické centrum mesta, nábrežie Dunaja a hradný vrch. Centrum mesta je mestskou pamiatkovou rezerváciou. Je to turistami najnavštevovanejšia časť Bratislavy. Okrem historických pamiatok tu nájdeme mnoho barov, reštauračných zariadení, galérií, veľvyslanectiev, konzulátov a štátnych úradov a inštitúcií.


Hlavné námestie (Bratislava)

Context: História Jednou z teórií je, že v 12. storočí mala Bratislava jedno veľké centrálne námestie, ktoré sa neskoršou výstavbou rozdelilo na dve samostatné námestia (dnešné Františkánske a Hlavné námestie). Prvý záznam o pomenovaní Hlavného námestia je z roku 1373, keď sa nazývalo Forum, teda Trh. Tento názov sa v rôznych podobách ( Marcht, Ring) zachoval až do 18. storočia Bolo teda miestom, kde sa usporadúvali trhy, zábavy, verejné popravy aj korunovačné pochody. V roku 1572 bola na námestí postavená Maximiliánova fontána, ktorá vyriešila problém s nedostatkom pitnej vody. Jeho dnešné pomenovanie sa spomína v listine z roku 1783 v nemeckej podobe Hauptplatz. Následne sa jeho názov zmenil s každým novým režimom - v roku 1850 bolo nazvané na počesť cisára Františka Jozefa I. Franz Joseph Platz, po vzniku Prvej česko-slovenskej republiky ho pomenovali Masarykovo námestie a počas Slovenského štátu Hitlerovo námestie. Po vojne sa nakrátko vrátilo k predvojnovému pomenovaniu, až kým ho v roku 1953 nepremenovali na Námestie 4. apríla podľa dátumu oslobodenia mesta Červenou armádou. Po Nežnej revolúcii sa rozhodlo o navrátení historického názvu. Odvtedy prešlo dvakrát rekonštrukciou - v deväťdesiatych rokoch z neho odstránili zeleň a vydláždili ho kamennou dlažbou, čím sa snažili námestiu vrátiť stredoveký charakter. Takisto na ňom boli umiestnené dve sochy vojakov, pri ktorých sa s obľubou fotia turisti. Dlažba bola v rokoch 2005 - 2006 vymenená, odvtedy zostáva námestie bez väčšej zmeny.


Primaciálne námestie

Context: Významné budovy Námestie je ohraničené tromi významnými budovami, a to Starou radnicou, Primaciálnym palácom (sídlom primátora hlavného mesta Bratislavy) a budovou Magistrátu mesta Bratislavy (Novou radnicou).


Podhradie (Bratislava)

Context: Pozri aj  Dejiny Bratislavy Mesto Márie Terézie


Context: Od roku 1971 Mestské časti Bratislavy od roku 1975 V roku 1971 boli k Bratislave z okresu Bratislava-vidiek pripojené a začlenené obce Podunajské Biskupice, Vrakuňa, Záhorská Bystrica, Devínska Nová Ves, Jarovce, Rusovce a Čunovo. V tom istom roku zákon č. 63/1971 vytvoril 5 mestských obvodov pod názvami Bratislava I – Staré mesto, Bratislava II – Ružinov, Bratislava III – Vinohrady, Bratislava IV – Devín a Bratislava V – Petržalka, ale zákonné opatrenie Predsedníctva SNR č. 90/1971 a vykonávacia vyhláška č. 91/1971 o dva mesiace neskôr toto delenie zmenili na len 4 mestské obvody označované iba číslami, teda Bratislava I, Bratislava II, Bratislava III a Bratislava IV; Petržalka bola zaradená do mestského obvodu Bratislava IV. Od septembra 1971 teda existovali tieto mestské obvody, ktoré mali naďalej postavenie okresu (v zátvorke obvody spred roku 1971 a novo pripojené obce spadajúce do územia obvodu): Bratislava I (BA-Staré mesto, časť BA-Nivy, časť BA-Vinohrady) Bratislava II (časť BA-Nivy, časť BA-Nové mesto, časť BA-Trnávka, časť BA-Ružinov; Podunajské Biskupice, Vrakuňa) Bratislava III (časť BA-Nové mesto, časť BA-Vinohrady, časť BA-Trnávka, BA-Rača, BA-Vajnory) Bratislava IV (BA-Karlova Ves-Devín, BA-Dúbravka, BA-Lamač, BA-Petržalka; Jarovce, Rusovce, Čunovo, Záhorská Bystrica, Devínska Nová Ves) Mesto teda odteraz už tvorili katastrálne územia (vtedy označované aj ako mestské časti): Staré mesto, Nivy, Vinohrady, Nové mesto, Ružinov, Prievoz (od roku 1986 súčasť Ružinova), Trnávka, Vajnory, Rača, Lamač, Dúbravka, Devín, Karlova Ves, Petržalka, Podunajské Biskupice, Vrakuňa, Záhorská Bystrica, Devínska Nová Ves, Jarovce, Rusovce a Čunovo. V roku 1986 (č. 3/1986 Zb.) bol od mestského obvodu Bratislava IV nakoniec predsa len odčlenený mestský obvod Bratislava V – Petržalka (teda územie dovtedajšieho mestského obvodu Bratislava IV. na pravom brehu Dunaja). Bratislava V zaberá katastrálne územia Petržalka, Jarovce, Rusovce, Čunovo. Jeho vznik súvisel so skutočnosťou, že nastala posledná fáza výstavby sídliska Petržalka, ktoré samé o sebe malo okolo 100 000 obyvateľov a preto si vyžadovalo samostatnú správu. V roku 1990 stúpol význam mesta ako celku a mestských častí a naopak klesol význam 5 mestských obvodov, ktoré už existujú de iure iba ako okresy štátnej správy, zákon o hlavnom meste SR ich ani nespomína. Okrem toho nastalo čiastočné odlíšenie pojmov katastrálne územie a mestská časť – hoci sú katastrálne územia naďalej zhodné s mestskými časťami, katastrálne územia Nivy + Ružinov + Trnávka ako aj Nové mesto + Vinohrady tvoria od roku 1990 dve mestské časti.


Vnútorné mesto (Bratislava)

Context: Pozri aj  Dejiny Bratislavy


Marian Cozma

Context: Marian Cozma zomrel po prevoze do nemocnice na bodnutie do srdca po potýčke v zábavnom podniku, kde oslavoval narodenie dieťaťa svojho klubového spoluhráča Gerga Iváncsika spolu s ďalšími spoluhráčmi. Do potyčky sa zaplietli aj dvaja spoluhráči, ktorí utrpeli vážne zranenia – Žarko Šešum zo Srbska zlomeninu spodiny lebečnej a Chorváta Ivana Pešića útočníci bodli do oblasti obličiek. Jednu obličku mu museli odoperovať. Riaditeľ klubu uviedol, že hráči sa správali normálne. Cozmu napadla skupina asi 30 maďarských Rómov, ktorí ho vyviedli na ulicu, kde bitka pokračovala a tam prišlo k bodnutiu so smrteľnými následkami. Podľa polície ho zavraždil Sándor Raffael. Výrazný podiel na jeho smrti majú aj Iván Sztojka a Gyözö Németh.


Frank Costello

Context: Introduction  Francesco Castiglia , známy ako Frank Costello ( 26. január 1891, Lauropoli, Taliansko – † 18. február 1973, New York) bol jeden z najvplyvnejších predstaviteľov taliansko-amerického organizovaného zločinu v 1. polovici 20. storočia. Kvôli svojim kontaktom s politikmi, sudcami a políciou bol tento mafiánsky boss nazývaný The Prime Minister (Premiér).


Giovanni Falcone

Context: Životopis Narodil sa v Palerme krátko pred vypuknutím druhej svetovej vojny. Jeho matka sa volala Luisa Bentivegna, otec bol Arturo Falcone (riaditeľ chemického laboratória). Aj keď krátko navštevoval námornú akadémiu, zaujímalo ho hlavne právo, ktoré začal v rovnakom čase študovať. V súdnictve pracovala aj Falconeho budúca žena Francesca Morvillo. Ako vyšší súdny úradník sa čoskoro zameral na odhaľovanie a usvedčovanie páchateľov organizovaného zločinu, konkrétne členov talianskej Cosa Nostry. Spolu s kolegom Paolom Borsellinom sa stali symbolmi boja proti mafii. V priebehu rozsiahlych súdnych procesov usvedčili desiatky mafiánov. Na prelome 70. a 80. rokov mala mafia na svedomí zabitie popredných predstaviteľov štátu z radov politikov, policajtov či sudcov. 10. februára 1986 začal veľký súdny proces s členmi Cosa Nostry, ktorý trval až do 16. decembra 1987. Celkovo v ňom bolo obvinených 475 mafiánov a odsúdených viac než 300 osôb. Kľúčovým svedkom sa stal mafián Tommaso Buscetta.


Frank Costello

Context: Nástupca Lucky Luciana Keď bol v roku 1936 poslaný Lucky Luciano do väzenia, bol Costello poverený funkciou výkonného šéfa. Vito Genovese sa stal jeho podšéfom. Za Costellovho vedenia sa organizácii darilo, a to nielen v New Yorku, ale aj v ostatných mestách, kde mal Costello svojich ľudí (napr. Meyer Lansky bol na Floride a Bugsy Siegel sa staral o záležitosti v Los Angeles). Costello riadil tiež kasína v Las Vegas a na Kube. Costellov zástupca, Vito Genovese, však medzitým musel odísť do Talianska kvôli súdnemu stíhaniu. Vrátil sa v roku 1946, keď boli svedkovia v jeho procese umlčaní. V rovnakom roku bol naopak Lucky Luciano deportovaný do Talianska. Genovese sa teda chcel dostať na vedúcu pozíciu miesto Franka Costella. Bránil mu v tom však okrem iného Costellov priateľ, Albert Anastasia, ktorý bol známy ako človek, ktorý vraždy nezadáva, ale vykonáva.


Marian Cozma

Context: Smrť Marian Cozma zomrel po prevoze do nemocnice na bodnutie do srdca po potýčke v zábavnom podniku, kde oslavoval narodenie dieťaťa svojho klubového spoluhráča Gerga Iváncsika spolu s ďalšími spoluhráčmi. Do potyčky sa zaplietli aj dvaja spoluhráči, ktorí utrpeli vážne zranenia – Žarko Šešum zo Srbska zlomeninu spodiny lebečnej a Chorváta Ivana Pešića útočníci bodli do oblasti obličiek. Jednu obličku mu museli odoperovať. Riaditeľ klubu uviedol, že hráči sa správali normálne. Cozmu napadla skupina asi 30 maďarských Rómov, ktorí ho vyviedli na ulicu, kde bitka pokračovala a tam prišlo k bodnutiu so smrteľnými následkami. Podľa polície ho zavraždil Sándor Raffael. Výrazný podiel na jeho smrti majú aj Iván Sztojka a Gyözö Németh. Dňa 11. februára previezli jeho telesné pozostatky do Rumunska. O dva dni na to, 13. februára mal v Bukurešti pohreb, na ktorom sa zúčastnili jeho kluboví spoluhráči a stovky ľudí.


Giovanni Falcone

Context: Introduction  Giovanni Falcone ( 20. máj 1939, Palermo, Taliansko - † 23. máj 1992, Capaci) bol taliansky prokurátor, ktorý sa špecializoval na vyšetrovanie a odhaľovanie zločinov talianskej Cosa Nostry. Bol jednou z vedúcich postáv boja proti organizovanému zločinu v Taliansku. Zomrel vo veku 53 rokov potom, ako bol na neho spáchaný atentát.


Lucky Luciano

Context: Castellamarská vojna V roku 1930 vyvrcholila Castellamarská vojna, krvavý konflikt medzi Salvatorom Maranzanom a Joeom Masserianom, ktorí viedli dva najväčšie newyorské klany. Meno konfliktu má pôvod v skutočnosti, že ľudia z Maranzanovej strany boli prisťahovalci z okolia mesta Castellammare del Golfo v západnej Sicílii. Medzi nimi bol napríklad Joseph Bonanno. Ich protivníci, ktorých viedol Joe Masseria, pochádzali z celej Sicílie a priľahlých regiónov. K Masseriovi patrili okrem Luciana napríklad Al Capone, Vito Genovese, Bugsy Siegel alebo Frank Costello. Počas konfliktu však ľudia prechádzali z jednej strany na druhú a tak pôvodné rozdelenie prestalo platiť. Luciano síce pôvodne pracoval pre Masseria, ale 15. apríla 1931 spolu s Meyerom Lanskym pripravil jeho vraždu. Odohralo sa to v reštaurácii, keď Luciano s Masseriom obedovali. Luciano potom odišiel na toaletu a medzitým štyria strelci Masseria zabili. Maranzano týmto vyhral Castellamarskú vojnu. Vyhlásil sa Capom di tutti capi (šéfom všetkých šéfov, bossom všetkých bossov) a urobil Luciana svojím mužom číslo jedna. Postupne si však prestali dôverovať a obaja pripravovali vraždu toho druhého. Luciano bol rýchlejší. 10. septembra 1931 vstúpili do Maranzanovej kancelárie štyria muži, ktorí sa predstavili ako daňoví úradníci. Keď Maranzano počul rámus z chodby, vyšiel sa z kancelárie pozrieť, čo sa deje, pričom si rozopol sako, aby bolo vidieť jeho pištole. Útočníci ho mali len pobodať, ale kvôli zmene situácie ho zastrelili. Podľa legendy mal toho dňa Luciano zabiť ešte desiatky Maranzanových verných, v skutočnosti však zomreli len asi dvaja alebo traja. Po smrti Masseria a Maranzana sa Luciano dostal do čela newyorskej mafie. V roku 1931 zrušil miesto Capa di tutti capi a zaviedol decentralizovanú štruktúru. Do mafie priviedol aj ostatné etniká, nielen Sicílčanov. Rodiny si rozdelili teritória a sféry vplyvu. Najvyšším orgánom bola tzv. Komisia skladajúca sa z bossov.


Salvatore Maranzano

Context: Smrť 10. septembra 1931 bol Salvatore Maranzano vo svojej kancelárii, keď dovnútra vošli štyria daňoví úradníci, ktorí predtým odzbrojili Maranzanových strážcov. Boli to prezlečení Lucianovi ľudia. Maranzana najprv dobodali a potom zastrelili. Luciano toho dňa zabil ešte niekoľko ďalších Maranzanových mužov. Stal sa najmocnejším mužom newyorskej mafie. Vykonal niekoľko významných zmien v štruktúre mafie. Zrušil miesto Capa di tutti capi a vytvoril tzv. Komisiu, ktorá sa skladala z jednotlivých bossov. Otvoril mafiu pre Židov, Írov a iné etnické skupiny. Reorganizoval päť hlavných newyorských rodín (Maranzanovo rozdelenie s niekoľkými zmenami). Zvyšky Maranzanovej ríše boli pridelené Josephovi Bonannovi, vznikol z toho klan Bonanno. Okrem toho existoval klan Genovese, Colombo, Gambino a Lucchese. Mafia tak dostala modernú podobu, ktorá v podstate platí dodnes.


Vražda Ignáca Mezeia

Context: Introduction  Vražda Ignáca Mezeia bola vražda muža bez domova rómskeho pôvodu, Ignáca Mezeia ( 1967, Štvrtok na Ostrove - † 27. apríl 2001, Bratislava), ktorého 27. apríla 2001 v Bratislave zavraždili neonacisti.


Lucky Luciano

Context: Obchod s heroínom Po vyhostení z Kuby sa Luciano usídlil v Neapole. Tam nadviazal nové kontakty so sicílskymi klanmi a ďalšími mafiánskymi organizáciami, napr. s Camorrou a ’Ndrangheta. V priebehu 50. rokov si ďalej Luciano vytvoril dobré styky s korzickou mafiou a vytvoril tzv. Francúzsku spojku. Ópium sa vtedy pašovalo z Turecka do Francúzska (Marseille), kde sa z neho vyrábal kvalitný heroín. Ten ďalej putoval do Spojených štátov.


Stefano Mauri

Context: Stávkarská aféra V máji 2012 bol Stefano Mauri zadržaný talianskou políciou pre podozrenie z účasti na stávkarskom škandále. Následne bol rozhodnutím súdu presunutý do domáceho väzenia.


PRINCÍP

Context: Kritika a kontroverzie V súvislosti s vraždou investigatívneho reportéra Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej denník Korzár Košice upozornil na prepojenie bývalého vedenia politickej strany Šport do Košíc a na Východ na Antonina Vadalu, podnikateľa talianskeho pôvodu pôsobiaceho na východnom Slovensku podozrivého z napojenia na zločineckú skupinu ’Ndrangheta z Kalábrie v Taliansku, teda kalábrijskú vetvu mafie, čo dokladajú dokumenty talianskych justičných orgánov. Práve Vadalu a ďalších Talianov podozrivých z prepojenia na ’Ndranghetu sa týkal posledný pripravovaný článok Jána Kuciaka, čo priviedlo médiá k hypotéze, že páchateľom a/alebo objednávateľom vraždy bola ’Ndrangheta. Trestný čin dvojnásobnej vraždy je doposiaľ v štádiu vyšetrovania. Súčasné vedenie politickej strany PRINCÍP nemá žiadne prepojenie s osobou Antonina Vadalu.


Giovanni Falcone

Context: Dôsledky Po Falconeho smrti sa v Taliansku zdvihla vlna odporu proti mafii, organizovali sa protestné akcie a spontánne vznikali spolky, ktoré mali za cieľ donútiť vládu, aby prijala ostrejšie opatrenia proti mafii. Pomyselné žezlo v boji proti mafii prevzal Falconeho priateľ Paolo Borsellino. Svojho kolegu však prežil len o necelé dva mesiace. 19. júla 1992 ho zavraždili. Na pamiatku sudcov Falconeho a Borsellina bolo letisko v Palerme pomenované na Falcone-Borsellino Airport . V januári 1993 zadržala polícia mafiánskeho bossa Riinu, ktorý sa niekoľko rokov skrýval. Bol odsúdený na doživotie, okrem iného aj za vraždu Falconeho a Borsellina (ich smrť mala byť odplatou za mafiánske procesy a výstrahou pre ďalších, ktorí by v nich chceli pokračovať). V máji 1996 zatkla polícia mafiána Giovanniho Bruscu, ktorý bol zodpovedný za Falconeho vraždu. V decembri 1999 prebiehal nový proces s osobami zodpovednými za vraždu sudcu Borsellina. Medzi odsúdenými bol aj Bernardo Provenzano (keďže sa skrýval, bol odsúdený v neprítomnosti). Niektorí odsúdení boli v roku 2002 prepustení z väzenia za to, že budú svedčiť proti ďalším mafiánom.


Banco Ambrosiano

Context: Propaganda Due a krach banky Hrala dôležitú úlohu v sprisahaní v súvislosti s Propaganda Due v Taliansku v 70. a 80. rokoch. Počas neskoršieho vyšetrovania nekalých praktík v Banco Ambrosiano bolo zistené, že jej prezident Roberto Calvi a jeho pomocníci založili viac ako 200 fiktívnych bánk, aby sťažili transparentnosť transakcií. Kľúčovú úlohu pri tom hrala banka Cisalpina na Bahamách. Banka zrejme slúžila na pranie špinavých peňazí a umožnila pomocou firmy World Finance Corporation v Miami investovať peniaze z predaja kokaínu z latinskej Ameriky na legálnych finančných trhoch. Cisalpina bola popri Calvim spravovaná aj arcibiskupom Paulom Casimirom Marcinkusom, šéfom Vatikánskej banky (Istituto per le Opere di Religione), ktorá bola spoluvlastníkom Banco Ambrosiano. Ilegálne aktivity sa ale zjavne vymkli spod kontroly. V Banco Ambrosiano vznikla miliardová finančná diera, ktorá znamenala jej koniec. V roku 1972 sa pokúsili majitelia banky zrealizovať myšlienku, že zaplátajú vzniknutú dieru pomocou falšovaných cenných papierov. Na ich nákup malo byť použitých 950 miliónov dolárov, papiere boli zjavne obstarané cez taliansku mafiu. Prezident banky Roberto Calvi mal výborné kontakty na Vatikán. Údajne dokázal previesť obrovské sumy do socialistického Poľska, ktorými bola podporovaná odborová organizácia Solidarita. Predovšetkým mal ale vynikajúce kontakty na taliansku Mafiu. V roku 1982 bol obžalovaný z prania špinavých peňazí, sprenevery a spoluúčasti na dlhom zozname politických a finančných zločinov, spolu s Michele Sindonom, prezidentom Franklin National Bank a arcibiskupom Marcinkusom. Calvi ušiel motorovým člnom do Juhoslávie, potom do Rakúska a odtiaľ súkromným lietadlom do Anglicka. 18. júna, 1982, deň po tom, ako sa musel vzdať funkcie predsedu predstavenstva Banco Ambrosiano, bol nájdený obesený pod mostom Blackfriars Bridge v Londýne. V ten istý deň vypadla Calviho sekretárka Graziella Corrocher z okna banky v Miláne a pád neprežila. V obidvoch prípadoch sa hovorilo o samovražde alebo vražde. Banka v roku 1987 skolabovala a Vatikán vykázal približne 3 miliardy dolárov ako nedobytné pohľadávky. Licio Gelli, zakladateľ lóže P2, bol na úteku zatknutý vo Švajčiarsku, ale podarilo sa mu ujsť z väzenia a po premlčaní trestného stíhania sa znova vrátil do Talianska. Pri vyšetrovaní celého komplotu prišli o život piati vyšetrovatelia talianskej polície.


Mafiáni

Context: Introduction  Mafiáni môže byť: množné číslo slova mafián film Martina Scorseseho, pozri Mafiáni (film) slovenský dokumentárny televízny seriál, pozri Mafiáni (televízny seriál) kniha Gustáva Murína, pozri Mafiáni (Murín)


Vražda Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej

Context: Zatknutie páchateľov, skončenie ich vyšetrovania (od septembra 2018) 27. septembra 2018 špecializovaná jednotka NAKA zadržala v Kolárove osem podozrivých. Ministerka Denisa Saková informovala, že doteraz v súvislosti s vraždou polícia vypočula približne 200 ľudí. 28. septembra 2018 Polícia zadržala Alenu Zsuzsovú v rodinnom dome v Komárne a obvinila z obzvlášť závažného zločinu úkladnej vraždy a z ďalších trestných činov štyroch zo zadržaných. Strelcom mal byť bývalý policajný vyšetrovateľ Tomáš Szabó, ktorému pomáhal jeho bratranec a bývalý vojak Miroslav Marček, ten sa neskôr k vraždám aj priznal. Podnikateľa Zoltána Andruskóa vyšetrovatelia považovali za sprostredkovateľa a za objednávateľa vraždy označujú Alenu Zsuzsovú. Od 30. septembra 2018 boli na základe rozhodnutia Špecializovaného trestného súdu v Banskej Bystrici všetci štyria vo väzbe. 4. októbra 2018 potvrdila obhajkyňa Lívia Kňažíková , že obvinený podnikateľ Zoltán Andruskó spolupracuje s políciou a za objednávateľa vraždy označil Mariana Kočnera. 15. októbra 2018: Policajný prezident Milan Lučanský zasiahol do vyšetrovacieho tímu. Z prípadu odvolal šéfa Národnej kriminálnej agentúry NAKA Petra Hraška. 22. októbra 2018: Denník N informoval, že bývalý agent SIS Peter Tóth sa polícii priznal k sledovaniu Jána Kuciaka a ďalších novinárov. Rok 2019 14. marca 2019 informoval ÚŠP na tlačovej konferencií, že väzobne stíhaný (v kauze zmenky) podnikateľ Marián Kočner bol 8. marca obvinený z objednávky vraždy. Likvidáciu Kuciaka si mal objednať pre jeho novinársku prácu. Medzi dôkazmi podľa televízie Markíza je komunikácia Kočnera s vplyvným podnikateľom, ktorému mal avizovať, že pracuje na vražde. Ako aj výpovede svedkov, ktorí pre Kočnera zabezpečovali sledovanie Kuciaka. 15. marca 2019 ÚŠP zverejnil aktuálny stav vyšetrovania. Boli odhalené viaceré zatiaľ verejnosti neznáme podrobnosti. Vražda sa stala 21. februára o 20:21. Napriek tomu že zbraň nemáme, máme dôkazy o tom, o akú zbraň a strelivo išlo. Redaktori Aktualít sa domnievajú, že tak ako po poslednom vystúpení prokurátorov 17. septembra 2018 do 10 dní došlo k zatknutiu páchateľov je možné očakávať aj teraz razie a zatýkanie (Kočner nebol jediný objednávateľ). 11. apríla 2019: Miroslav Marček sa pred vyšetrovateľom NAKA po prvý raz priznal k vražde Jána Kuciaka a jeho snúbenice. 28. mája: Polícia vykonala rekonštrukciu vraždy Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej s Miroslavom Marčekom. 21. októbra 2019 prokurátor ÚŠP podal na Špecializovaný trestný súd v Pezinku obžalobu na M. Kočnera a ďalšie tri osoby. Zoltán A. bol vyčlenený na dohodu o vine a treste. 22. októbra 2019: Policajný prezident rozpustil vyšetrovací tím Kuciak. 28. októbra 2019: Súd v kauze zmenky TV Markíza povolil ako dôkaz správy z aplikácie Threema. Súd tak oficiálne potvrdil pravosť správ.


Marian Kočner

Context: Introduction  Marian Kočner , uvádzaný aj ako Marián Kočner ( 17. máj 1963, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský kontroverzný podnikateľ pôsobiaci prevažne v oblasti rizikových investícií, finančných machinácií a nehnuteľností. Jeho meno sa objavilo v dokumentoch medializovaných ako „mafiánske zoznamy“, ktoré mali uniknúť z prostredia Policajného zboru v roku 2005 a obsahovať zoznamy osôb podozrivých z účasti na organizovanom zločine. V roku 2005 bol na zozname v skupine sýkorovcov, od roku 2011 bol už zaradený k piťovcom. Momentálne (2023) je v Ústave na výkon trestu odňatia slobody za falšovanie zmeniek TV Markíza. 12. januára 2021 Najvyšší súd potvrdil rozsudok Špecializovaného trestného súdu. Za falšovanie zmeniek bol Kočner odsúdený na 19 rokov odňatia slobody v ústave s maximálnym stupňom stráženia a peňažný trest 10-tisíc eur. O prepustenie môže žiadať najskôr v roku 2033. Zostáva však obvinený vo vražde Jána Kuciaka a hrozí mu tak doživotný trest.


Paolo Borsellino

Context: Introduction  Paolo Borsellino ( 19. január 1940, Palermo, Taliansko – † 19. júl 1992, Palermo) bol taliansky prokurátor a bojovník proti talianskej mafii, spolupracovník Rocca Chinniciho a Giovanni Falconeho. Spoločne s Giovannim Falconem a Roccom Chinnicinom stál na začiatku boja proti tradičnému vojensko-teroristicky organizovanému svetu organizovaného zločinu v Taliansku a všetkým jeho spolupracovníkom a ochrancom. Vďaka ich snahe sa podarilo rozbiť tradičné štruktúry Cosa Nostry a začalo sa vyšetrovanie, ktoré spôsobilo pád viac než stovky najvýznamnejších politikov, vrátane dvoch premiérov. Po zavraždení duchovného otca ťaženia proti mafii Rocca Cinniciho v roku 1983, bol najbližším spolupracovníkom a priateľom Giovanniho Falconeho, ktorý sa ujal vedenia. Po atentáte na Giovanniho Falconeho († 23. mája 1992), sa Paolo Borsellino postavil na čelo protimafiánského ťaženia. Necelé dva mesiace na to, dňa 19. júla 1992, bomba, ktorú nastražili mafiánski zabijaci, zničila jeho automobil a zabila okrem Paola Borsellina aj päť policajtov, ktorí slúžili ako jeho ochranka. Dňa 13. novembra 2006 označil časopis Time Paola Borsellina a Giovanniho Falconeho za hrdinov posledných 60 rokov.


Marian Cozma

Context: Introduction  Marian Cozma ( 8. september 1982, Bukurešť, Rumunsko – † 8. február 2009, Veszprém, Maďarsko) bol rumunský hádzanár, ktorý hrával na poste pivota. Bol členom rumunskej reprezentácie na Majstrovstvách sveta 2009, kde nastúpil aj v zápase proti Slovensku. Jeho posledným klubom v kariére bol maďarský prvoligový klub MKB Veszprém KC. Meral 210 centimetrov a vážil 113 kilogramov.


Kocian

Context: Pozri aj  Kocián Kocjan Kocyan Kóczián Kotzian Kotian


Zoznam hudobných článkov/C

Context: ci Ci sarà · Ciaccona · Cian Ciarán · Cibi · Cigán (Ravel) · Cigánski diabli · Cigo · Cimbal · Cinema (Benny Benassi) · Circle of Snakes · Cirkevná hymna · Citizen bridge · Citizen Erased · City pop · Civil War · Cizí zeď


Zoznam gitaristov klasickej hudby

Context: C  Francesco Calegari (prelom 18. a 19. storočia) Leonhard von Call (1767-1815) Antonio Cano (1811-1897) Matteo Carcassi (1792-1853) Abel Carlevaro (1916-2001) Agustín Carlevaro (1913-1995) Ferdinando Carulli (1770-1841) Frantz Casseus (1915-1993) Luigi Castellacci (1797- po 1845) Edoardo Catemario (1965-) Liat Cohen Francesco Corbetta (cca 1615-1681) Ernesto Cordero (1946-) Fernando Cruz Cordero (1822-1861) Napoléon Coste (1805-1883) András Csáki (1981-)


Salvatore Maranzano

Context: Castellamarská vojna Na jednej strane stáli imigranti z okolia mesta Castellammare del Golfo, ktorých viedol Salvatore Maranzano, na druhej strane bol Joe Masseria a muži z ostatných častí Sicílie a priľahlých regiónov. V priebehu vojny však toto rozdelenie prestalo platiť, pretože ľudia prechádzali z jednej strany na druhú. Lucky Luciano, ktorý pracoval pre Masseria, bol v októbri roku 1929 prepadnutý a utrpel vážne porezania na krku a tvári. Prepadnutia mal mať na svedomí Salvatore Maranzano (chcel, aby Luciano prešiel na jeho stranu). Luciano útok prežil a s Maranzanom sa dohodol. Luciano sľúbil, že pripraví Masseriovu vraždu. Stalo sa tak 15. apríla 1931 v reštaurácii, v ktorej Masseria obedoval. Štyria muži vošli dovnútra a Masseria zastrelili. Maranzano sa tak stal víťazom Castellamarské vojny. Luciano bol jeho hlavným mužom a Maranzano sám sa vyhlásil Cape di tutti capi, bossom všetkých bossov. Newyorské klany so svojimi šéfmi mali byť Maranzanovi podriadené. Lucky Luciano a ďalší gangstri však s Maranzanovou nadvládou nesúhlasili. Obojstranná nedôvera vyústila v prípravu niekoľkých vrážd. Zabitý mal byť nielen Luciano, ale aj Vito Genovese alebo Frank Costello. Vražda Maranzana však bola v tej dobe už tiež naplánovaná.


Monte Cassino

Context: Pozri aj  Bitka o Monte Cassino


Kotian

Context: Pozri aj  Kotzian Kocian Kocián


August Horislav Krčméry

Context: Životopis Narodil sa v rodine hornomičenského farára Jozefa Krčméry a jeho manželky Márie rod. Obrcianovej. Učil sa doma, od roku 1831 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Gemeri, 18361838 na lýceu v Banskej Štiavnici, od 1838 v Bratislave. V roku 1844 skončil teológiu vo Wittenbergu. Spočiatku pôsobil ako vychovávateľ, 18441847 ako evanjelický kaplán v Tisovci, od 1848 vo Vrbici u M. M. Hodžu. Neskôr sa stal farárom v Liptovskom Mikuláši, 18551874 farárom v Hronseku a od roku 1874 v Badíne. V časopisoch Slovenské pohľady (1881), Sokol, Pešťbudínske vedomosti a i. uverejňoval výchovné a cirkevné články, národopisné príspevky, správy o kultúrnom živote. S Jánom Kadavým vydal kalendár Živena, redigoval Hlahol , hudobnú prílohu Sokola. Bol znalcom slovenskej ľudovej piesne, vyzýval hudobníkov k zbieraniu a upravovaniu ľudových piesní. Ako skladateľ zhudobnil texty viacerých slovenských obrodeneckých básnikov. Z týchto najlepšou je Hojže Bože , ktorá vznikla na text básne Andreja Sládkoviča Pieseň . Túto hymnickú pieseň neskôr Ján Levoslav Bella upravil pre mužský zbor. S bratom Eugenom Krčmérym zostavil a vydal Slovenský spoločenský spevník (1871), do Kadavého zbierky Slovenské spevy (18801881) prispel 53 a do Chrástekovho Sborníka slovenských národných piesní (1870) 17 ľudovými piesňami. Jeho piesne zohrali významnú úlohu v národnouvedomovacom procese najmä v období zvýšeného národnostného útlaku. Zložil aj niekoľko menších klavírnych skladieb spoločenského charakteru.


Kotian (priezvisko)

Context: Pozri aj  Kotzian (priezvisko) Kocian (priezvisko) Kocián (priezvisko) Kategória:Slovenské priezviská Kategória:Priezviská v Česku Kategória:Priezviská na Slovensku


Alexander Cziczka

Context: Rodina  otec Jozef Czizcka matka rod. Gürtlerová dcéra Angela Cziczková


Gustáv Zoch

Context: Externé odkazy  Záznam o narodení a krste v matrike riadok 10; pokrstený ako Gusztáv Cziril Czoch Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi Kategória:Slovenskí náboženskí spisovatelia Kategória:Osobnosti z Cerova Kategória:Slovenskí dramatici


Plné vrecká peňazí

Context: Osoby  Gejza Galiba, holič Gábika, jeho žena Alfréd Cicák, holič Mrenica, taxikár Pivoňka, strážmajster ZNB Pilná, lekárka Ignác, žobrák Stázka, učnica


Baltazár Koza

Context: Introduction  Baltazár Koza (Kosa, Kosza) ( Slovenská Ľupča) bol slovenský evanjelický kňaz.


Karol Badáni

Context: Introduction  Karol Badáni ( 29. marec 1910, Zvolenská Slatina – † 30. september 1970, Zvolen) bol slovenský herec a divadelný režisér. Pôvodne poštový zamestnanec. V roku 1949 bol spoluzakladateľom Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene (v rokoch 19491953 riaditeľ, v rokoch 1949 – 1955 režisér, neskôr herec a v rokoch 19691970 hospodársky správca činohry). Z úloh: Walter (H. von Kleist, Rozbitý džbán), Bessemjonov (M. Gorkij, Meštiaci), Brezovský (V. V. Hurban, Záveje). Režíroval napr. Tajovského Ženský zákon a Statky-zmätky.


Liptovská Osada

Context: Obec sa postupne vyvíjala tak, že roku 1649 tu bol postavený drevený kostol. Cirkevne patrila osada pod Ružomberok, ale v roku 1752 sa osamostatnila s filiálkami Revúce a Lúžna. V 18. storočí bola v Liptovskej Osade zriadená stála stanica cisársko-kráľovskej pošty s dostavníkovou dopravou, ktorá určila aj erb obce. V roku 1908 bola postavená úzkorozchodná železnica na trase Ružomberok - Liptovská Osada - Korytnica, miestnymi obyvateľmi prezývaná Korytnička. Jej trasu dnes kopíruje náučný cyklistický chodník - Cyklokorytnička (otvorená v lete 2016), vedúca z Ružomberku do Korytnice. V roku 1926 v obci vznikol zbor Cirkvi československej husitskej a bol postavený jediný kostol tejto cirkvi na území Slovenska. Počas 2. svetovej vojny tu bola zhodená prvá paradesantná skupina na Slovensku, kapitána Veličku. Obec sa  zapájala do Slovenského národného povstania a v obci bolo veliteľstvo 6. taktickej skupiny, pod vedením kapitána (neskôr generála) Vesela.


Liptovská župa (Uhorsko)

Context: Národnosti Liptov od slovanskej kolonizácie v 6. storočí bol osídlený prevažne Slovanmi (Slovákmi). Pred druhou svetovou vojnou žila na Liptove silná židovská komunita a najmä v mestách aj Nemci, aj keď vždy boli zanedbateľnou minoritou. Dnes na jeho území žijú takmer výlučne len Slováci.


Uhorská Ves

Context: Dejiny Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1234, kedy sa spomína ako majetok hrádku v Liptovskom Jáne. Neskôr sa spomína ako centrum chotáru, ktorý sa rokladal na rozlohe 108 ha. Pri prameni Medokýš sa nachádzala kamenná veža, ktorú postavili Bogomír a jeho synovia z Liptovského Jána. História veže siaha od 13. do 15. storočia, kedy sa spomína ako ruina, ktroú niekto podpálil. V 15. storočí si tu bohatí sedliaci postavili najstaršie kúrie na Liptove. Podľa súpisu majetku v roku 1504 sa tieto dve kúrie boli postavené okolo roku 1498. Uhorská Ves sa znovu spomína až počas 1. svetovej vojny. Spomína sa ako miesto posledného odpočinku 5 vojakov z Podturne a Uhorskej Vsi. V medzivojnovom období bola zakúpená hasičská striekačka, ktorá dnes krášli centrum obce.


Lazisko

Context: Polohopis Obec sa nachádza v južnej časti Liptova na úpätí pohoria Nízke Tatry, asi západne od Demänovskej doliny. Je vzdialená od Liptovského Mikuláša a od Ružomberka. Najlepšie spojenie je autobusom z Liptovského Mikuláša. Lazisko leží v južnej časti Liptovskej kotliny, juhozápadne od okresného mesta Liptovský Mikuláš a južne od vodného diela Liptovská Mara, v nadmorskej výške , s rozlohou . Obec sa nachádza v ochrannom pásme Národného parku Nízkych Tatier. Obec je členom Združenia obcí stredného Liptova Ekológ, Združenia miest a obcí Liptova (ZMOL), Združenia miest a obcí Slovenska (ZMOS), Združenia obcí Liptova (združenie založené na odkanalizovanie obcí stredného a dolného Liptova), Spoločného obecného úradu pre regionálny rozvoj a cestovný ruch v Liptovskom Mikuláši, Spoločného obecného úradu sociálnej pomoci v Liptovskom Mikuláši a Spoločného obecného úradu územného plánovania a stavebného poriadku v Liptovskom Mikuláši.


Uhorská Ves

Context: Časti obce Súčasťou obce sú aj zaniknuté dediny a ich chotáre medzi Uhorskou Vsou a mestom Liptovský Mikuláš.


Liptovská Osada

Context: Dejiny Územie obce bolo osídlené už na prelome 11. a 12. storočia. Vtedy tu vznikla benediktínska pustovňa (spomínaná ako Gothal, božie domčeky), okolo ktorej postupne vyrástla osada. Prvá písomná zmienka o nej sa datuje roku 1288. Ďalšia písomná zmienka týkajúca sa územia dnešnej Liptovskej Osady je z roku 1340, v listine Karola Róberta I., v ktorej určoval chotár Ružomberka až po pustovňu nachádzajúcu sa na sútoku rieky Lúžňanky a Revúcej. Obec sa postupne vyvíjala tak, že roku 1649 tu bol postavený drevený kostol. Cirkevne patrila osada pod Ružomberok, ale v roku 1752 sa osamostatnila s filiálkami Revúce a Lúžna. V 18. storočí bola v Liptovskej Osade zriadená stála stanica cisársko-kráľovskej pošty s dostavníkovou dopravou, ktorá určila aj erb obce. V roku 1908 bola postavená úzkorozchodná železnica na trase Ružomberok - Liptovská Osada - Korytnica, miestnymi obyvateľmi prezývaná Korytnička. Jej trasu dnes kopíruje náučný cyklistický chodník - Cyklokorytnička (otvorená v lete 2016), vedúca z Ružomberku do Korytnice. V roku 1926 v obci vznikol zbor Cirkvi československej husitskej a bol postavený jediný kostol tejto cirkvi na území Slovenska. Počas 2. svetovej vojny tu bola zhodená prvá paradesantná skupina na Slovensku, kapitána Veličku. Obec sa zapájala do Slovenského národného povstania a v obci bolo veliteľstvo 6. taktickej skupiny, pod vedením kapitána (neskôr generála) Vesela. Kultúra a zaujímavosti Pamiatky Rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa, jednoloďová baroková stavba s transeptom, pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou z rokov 1756-1762. Stojí na mieste staršieho dreveného kostola spomínaného v roku 1646. Upravovaný bol v roku 1923, kedy bol zväčšený. V interiéri sa nachádza výmaľba od V. Droppu z roku 1943. Zariadenie je okrem lavíc novodobé. Fasády kostola sú členené pilastrami, veža je ukončená barokovou helmicou s laternou. Kostol Cirkvi československej husitskej, jednoloďová modernistická stavba s prvkami neogotiky s polkruhovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z roku 1928. Autorom stavby je olomoucký architekt Hubert Aust. Ide o jediný kostol tejto cirkvi na Slovensku. Táto stavba je dlhé roky nevyužívaná, pred rokom 1989 sa plánoval v objekte zriadiť sklad, kvôli ktorému bola zbúrana jedinečná drevená gotizujúca klenba. V interiéri sa nachádza drevená empora nesená dvoma vyrezávanými stĺpmi. V súčasnosti je objekt prázdny a uvažuje sa o jeho ďalšom využití. Fasáde dominuje kamenný neomietaný sokeľ. Fasáda je členená kamennými opornými pilermi. Štíhla prevýšená veža je ukončená atypickou ihlancovou helmicou. Súbor ľudových domov, ide o jednopodlažné troj či štvorpriestorové zrubové stavby na pôdoryse obdĺžnika so šindľovou či plechovou strechou z prelomu 19. a 20. storočia. Strecha je riešená ako polovalbová či sedlová s podlomenicou. Štít býva niekedy ukončený kuklou. Liečebný ústav Hygea v kúpeľoch Korytnica, dvojpodlažná murovaná stavba s výrazným rizalitom s drevenými prvkami z obdobia okolo roku 1873. Objekt bol upravovaný v roku 1953. V súčasnosti objekt chátra. Súbor:Liptovská Osada - katolícky kostol s farou.JPG|Kostol sv. Jána Krstiteľa Súbor:Liptovská Osada - Rímsko-katolícky kostol.jpg Súbor:Liptovská Osada - kostol Československej cirkvi husitskej.jpg|Kostol Cirkvi československej husitskej Súbor:Korytnica12Slovakia15.JPG|Liečebný ústav Hygea v Korytnici Turizmus V obci bol v roku 2015 vybudovaný multifunkčný areál Gothal ponúkajúci ubytovanie, šport a relax. Ubytovanie je v apartmánoch a moderne zariadených tradičných chalupách. Na relax je určený vodný svet, v ktorom je okrem plávania dostupný aj wellness, sauny a masáže. Športu slúžia vonkajšie aj vnútorné ihriská.


Bukovina (okres Liptovský Mikuláš)

Context: Názov  Vývin názvu obce 1297 - Silva Nagbukovina 1388 - Bokovina , Bokovina a.n. Stelistyge 1392 - Bakonia a.n. Selihche 1506 - Bukovina Kultúra a zaujímavosti Pamiatky Ľudová usadlosť číslo 15, súbor ľudových zrubových objektov domu, sypanca, maštale a humna z roku 1896. Nachádza sa v severnej časti dediny, pri ceste spájajúcej Liptov s Oravou. Dom je jednopodlažná trojpriestorová zrubová stavba na pôdoryse obdĺžnika. Má bielenú fasádu a sedlovú strechu s podlomenicou a kuklou. Pokrytá je šindľom. Súbor:Bukovina - hosp. usadlosť z 19. storočia.JPG|Ľudová usadlosť č. 15 Súbor:Bukovina - dom, NKP č. 505-28971.JPG Súbor:Bukovina - hosp. dvor - maštaľ a humno.JPG|Maštaľ a humno Súbor:Bukovina - hosp. usadlosť z 19. storočia - sýpka.JPG|Sypanec Turizmus Neďaleko obce sa nachádza vodná nádrž Liptovská Mara, ktorá poskytuje možnosti kúpania, športového rybolovu, člnkovania a rekreačných vodných športov. Vzhľadom na to, že obec hraničí s regiónom Orava, je tu možnosť turistických vychádzok v prekrásnom prostredí bukových a smrekových lesov. Turistický chodník je označený modro-bielou turistickou značkou od usadlosti až po úpätie pozostatku „Starhradu“,(Liptovský hrad, Sielnicky hrad). Údolím potoka Sestrč prechádza lesná cesta až na Oravu do obce Malatiná. Slúži zároveň ako obľúbená cykrotrasa. Ďalším typom na pekný výlet je výstup po označenom chodníku zo susednej obce Liptovská Anna na vyhliadkovú skalu Čerenová cca Občianska vybavenosť Obec disponuje kultúrnym domom, v ktorom sa usporiadavajú kultúrne a spoločenské podujatia aj pre susedné obce. V poslednom období sú v obci budované aj rekreačné chatky na individuálne ubytovanie, kde si návštevníci pochvaľujú peknú prírodu s možnosťou vychádzok spojených so zberom lesných plodov a húb.


Východná (obec)

Context: Dejiny<ref>[http://www.vychodna.eu/obec/historia-obce Dejiny na stránkach obce]</ref> Okolie dnešnej obce vykazuje stopy osídlenia už v prvých storočiach nášho letopočtu, čo dokladajú nálezy pozostatkov opevnenia na pahorku Zámčisko na severnom brehu Bieleho Váhu. Údolím Váhu zrejme prechádzala významná spojnica Liptova a Spiša. V 8. - 9. storočí toto územie osídľujú Slovania a od polovice 13. storočia sa objavujú početné písomné zmienky o osadách. Tá na lúke medzi potokmi Bielanka a Hybica sa pod názvom Wihadna spomína v donačnej listine kráľa Bela IV. z roku 1269. Patrila pod hrádocké panstvo a obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, najmä pestovaním obilia a kapusty, ako aj chovom dobytka a oviec. V 15. storočí Východnú osídľuje valašské obyvateľstvo. Postupne sa rozšírilo drevárstvo, vrátane jeho splavovania po Váhu. Od roku 1784 sa v Liptove začali pestovať zemiaky a ďatelina, čo zlepšilo možnosti obživy. Silná tradícia ovčiarstva sa zachovala dodnes a premietla sa aj do erbu obce, znázorňujúceho barana. Poloha obce na dôležitej komunikácii znamenala prosperitu v časoch mieru, no aj rabovanie a úpadok v časoch vojen a vojenských ťažení. Už v roku 1312 prechádzali Liptovom oddiely Matúša Čáka, ktoré sa zapojili do bitky pri Rozhanovciach. V nepokojnom 15. storočí to boli husitské, Huňadyovské a Jiskrove vojská, ktoré zanechali za sebou biedu. Rozvoj obce znamenalo zavedenie povinnej školskej dochádzky, čo v roku 1780 vyvolalo výstavbu katolíckej a neskôr aj evanjelickej školy. Z Východnej bol 16. augusta 1841 organizovaný prvý národný výstup na Kriváň, ktorý zorganizovali Štúrovci. Kultúra a zaujímavosti Pamiatky Rímskokatolícky kostol sv. Štefana prvomučeníka, jednoloďová gotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou asi z polovice 15. storočia. V roku 1618 bola pristavaná veža. Klasicisticky bol upravovaný v roku 1803 a 1827, kedy bola nadstavaná veža. V tomto roku bolo novo zaklenuté aj presbytérium pruskou klenbou. V roku 1928 boli rozšírené okná na presbytériu do súčasnej podoby. Zo starších architektonických detailov sa dochovali plechom obité vstupné dvere z roku 1618. Vo veži je umiestnený zvon z roku 1634. Výmaľba klenby kostola pochádza od Michala Štalmacha z roku 1932, v 70. rokoch bola zakrytá dreveným obkladom s kazetami od Fera Kráľa. Fasáda kostola je členená opornými piliermi a segmentovo ukončenými oknami. Veža je členená lizénami a ukončená zvonovitou helmicou. Evanjelický kostol, trojloďová neogotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria, transeptom a predstavanou vežou z rokov 1926-1927. Stojí na mieste tolerančného kostola z roku 1792. Autorom stavby je architekt Milan Michal Harminc. V interiéri sa nachádza trojramenná empora s kazetovaním. Priestor je zaklenutý gotizujúcou klenbou. Na neogotickom oltári sa nachádza obraz Ukrižovaný od Karola Prúnyiho. Fasáda je členená stupňovitými opornými piliermi a lizénami. Okná sú členené štylizovaným rebrovaním a ukončené lomeným oblúkom. Veža je dekorovaná priebežnými lizénovými pásmi na osi okien, ukončená je ihlancovou helmicou. Súbor ľudových domov, ide o zrubové či murované jednopodlažné trojpriestorové stavby z 19. a začiatku 20. storočia. Majú sedlovú strechu, často s podlomenicou. Pamiatkovo sú chránené objekty číslo 173, 218 a 220. Súbor:Východná - katolícky kostol Sv. Štefana prvomučeníka - 8. 6. 2014.JPG|Kostol sv. Štefana prvomučeníka Súbor:Východná - evanjelický kostol z roku 1927 - 8. 6. 2014.JPG|Evanjelický kostol Súbor:Východná 17 Slovakia1.jpg|Ľudový dom č. 173 Kultúra Folklórny festival Východná, najväčší slovenský folklórny festival. Koná sa v miestnom amfiteátri od roku 1953 v prvý júlový víkend. Je zaradený v kalendári podujatí medzinárodnej organizácie C.I.O.F.F. Vo Východnej sa zachovala ľudová kultúra v mnohých oblastiach, okrem tradičného folklóru je známa výroba krojov a výšivkárstvo, tkanie kobercov, rezbárstvo, stolárstvo a tesárstvo. K šíreniu ľudovej kultúry prispieva Folklórna skupina Kriváň a malé múzeum v podobe Východnianskej izby.


Demänovská Dolina

Context: Polohopis Obec s výrazne turistickým charakterom sa nachádza v centrálnej, najatraktívnejšej časti Nízkych Tatier, v rovnomennej doline, približne 15 km južne od Liptovského Mikuláša. Úzke a hlboké údolie Demänovky obmedzuje priestor na rozsiahlejšiu zástavbu a tak obec pozostáva z niekoľkých osád. Veľkú časť tvoria budovy, komplexy a vybavenie, slúžiace turistom, ktorí sem prichádzajú po ceste II/584 z okresného mesta. Celý chotár sa nachádza v Národnom parku Nízke Tatry.


Liptovská Teplá

Context: Dejiny Najstaršia správa o obci pochádza z roku 1264, čo súčasne hovorí o vzniku pred týmto rokom. Existenciu teplianskeho sídliska treba predpokladať asi pred 11. storočím. Patrilo k jedným z najstarších v Liptove. K obci patrí aj osada Madočany, ktorá sa prvýkrát spomína v roku 1326. Kultúra a zaujímavosti Pamiatky Rímskokatolícky kostol sv. Filipa a Jakuba, jednoloďová ranogotická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou z obdobia okolo roku 1280. Najstaršia správa o kostole je z roku 1354. Úpravami prešiel v 14., 15. aj 16. storočí, kedy bola zaklenutá loď a pristavaná veža. V druhej polovici 18. storočia prešiel barokovou úpravou. V interiéri sa nachádza výmaľba od Jozefa Hanulu z prelomu 19. a 20. storočia. Zachovalo sa tu viacero stredovekých architektonických detailov ako gotické pastofórium. Presbytérium je zaklenutéé rebrovou krížovou klenbou. Hlavný oltár je neogotický, bočný ranobarokový oltár Panny Márie pochádza z roku 1694 a oltár sv. Mikuláša z konca 17. storočia. Kostol má hladké bielené fasády členené opornými piliermi a polkruhovo ukončené okná. Veža je ukončená barokovou helmicou. Pri kostole sa nachádza ranobaroková budova fary, pochádzajúca z druhej polovice 17. storočia. Neskororenesančný kaštieľ, dvojpodlažná bloková päťosová stavba s manzardovou strechou z druhej polovice 17. storočia. Zbarokizovaný bol v 18. storočí. Na prízemí kaštieľa sa nachádzajú renesančné klenby, na poschodí sú miestnosti barokovo upravené. Zachovala sa tu jedna pôvodná rokoková pec z bielej majoliky. Fasáda je členená oknami s profilovanými šambránami s klenákom. Klasicistický kaštieľ v časti Madočany, dvojpodlažná stavba na pôdoryse obdĺžnika z roku 1830. V interiéri sa nachádza schodisko s pôvodnou klasicistickou kovanou mrežou. Kaštieľ má z dvoch strán na fasáde rizality s trojuholníkovými štítmi s tympanónmi. Fasáda je členená pilastrami a polkruhovými suprafenestrami. Súbor:Liptovská Teplá - katolícky kostol- 24. 5. 2014.JPG|Kostol sv. Filipa a Jakuba Súbor:Liptovská Teplá - starý kaštieľ.jpg|Neskororenesančný kaštieľ Súbor:Madočany - kaštieľ - 24. 5. 2014.JPG|Kaštieľ v Madočanoch


Liptovská Osada

Context: Introduction  Liptovská Osada je obec na Slovensku v okrese Ružomberok.


Lazisko

Context: Technická infraštruktúra V obci sa nachádza zdroj pitnej vody, je zavedený vodovod a k dispozícii sú aj studne s vyhovujúcou kvalitou vody. Obec sa pripravuje na výstavbu kanalizácie, ktorá zatiaľ chýba. Z energetického hľadiska je posilnená novou elektrickou sieťou, plynofikovaná nie je. Obec patrí pod uzlový telefónny obvod Liptovský Mikuláš, je tu veľmi dobré pokrytie telekomunikačnými signálmi, vrátane mobilných.


Jamník (okres Liptovský Mikuláš)

Context: Doprava Obec spája s Liptovským Petrom na juhovýchod smerujúca cesta III. triedy 2359, ktorá sa v Liptovskom Petre napája na cestu II. triedy 537. Tá poskytuje napojenie na diaľnicu D1 v križovatke 284 Liptovský Hrádok a spája Liptovský Peter s Liptovským Hrádkom. Cesta III. triedy 2359 z Jamníka pokračuje na sever okolo roľníckeho družstva do Liptovského Ondreja, a Liptovský Ondrej má po ceste III. triedy 2338 spojenie na Liptovský Mikuláš a Beňadikovú. Ťažǩo zjazdná na juh smerujúca miestna komunikácia spája obec s Podturňou. Táto cesta je lemovaná zo západnej strany alejou a je ňou vedený modrý cyklochodník. Miestna juhovýchodne orientovaná komunikácia spája priamo Jamník a Beňadikovú, vedie ale na súkromný pozemok v Beňadikovej a je teda často neprejazdná. Autobusové spojenie obce je orientované na Liptovský Hrádok, aj priame autobusy končiace v Liptovskom Mikuláši ním prechádzajú. V katastri obce sú zastávky v strede obce, pri vojenskom areáli Mokraď a pri Roľníckom družstve (pre autobusy začínajúce v Jamníku). Prvé autobusové spojenie obce bola linka do Liptovského Hrádku v roku 1951, v roku 1982 bolo predĺžená po bytovky pri Roľníckom družstve. V obci sa nenachádza železničná stanica, najbližšie stanice sú v Podturni, Liptovskom Hrádku a Liptovskom Mikuláši.


Liptovská Mara (obec)

Context: Introduction Vežička gotického kostola Liptovská Mara je zaniknutá obec v okrese Liptovský Mikuláš, bola zatopená priehradou Liptovská Mara. Vznik obce sa predpokladá v 9. storočí, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1314. Stála na úpätí návršia Havránok. Obec Liptovská Mara plnila do roku 1449 funkciu svetskej správy, zhromažďovala sa v nej liptovská šľachta. Do roku 1582 bola detašovaná ako stredisko cirkevnej správy. V roku 1390 v obci odsúdili a upálili falzifikátora kráľovských donačných listín Jána Literáta z Madočian. Kvôli výstavbe priehrady v rokoch 1965-1975, ktorá dostala rovnomenný názov, bolo obyvateľstvo obce vysťahované a obec zatopená. Obec Liptovská Mara mala krátko pred zánikom 329 obyvateľov v 61 domoch. Ostala po nej len veža gotického kostola a budova fary. Kostol okrem veže zbúrali, pričom cenné architektonické prvky a zariadenie preniesli do Múzea liptovskej dediny v Pribyline, kde postavili kópiu chrámu. Na pôvodnom mieste pri stojacej veži sú vyznačené základy kostola.


Cyklokorytnička

Context: História V roku 1908 bola v Revúckej doline sprevádzkovaná úzkorozchodná miestna železničná trať z Ružomberka, ležiaceho na trase Košicko-bohumínskej železnice do kúpeľnej osady Korytnica. Trať bola v prevádzke do roku 1974, kedy bola zrušená a koľajový zvršok postupne znesený. Pre cykloturistov bola trasa z Ružomberka po Liptovskú Osadu čiastočne upravená v roku 2001. Od Liptovskej Osady až po Korytnicu bola postupne upravovaná a budovaná od konca roku 2015 a na jar 2016. Otvorená bola v sobotu 11. júna 2016.


Kalameny

Context: Dejiny V chotári obce sa nachádza Liptovský hrad, nazývaný aj Veľký hrad , s dejinami ktorého sú osudy dediny od počiatkov späté. V roku 1264 kráľ Belo IV. daroval Klementovi z Liptovskej Teplej menší majetok, vyčlenený z chotára Liptovskej Teplej. Tento majetok mu potom potvrdil aj kráľ Ladislav IV. v roku 1278 a 1283. Jeho potomkovia neskôr používali meno osady vo svojich prídomkoch. Na konci 16. storočia tu žili Lofajovci , zrejme potomkovia Klementa, neskôr aj Argalášovci , Madocsányiovci , Kasanickovci a v roku 1637 Hazuchovci . Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a chovom oviec.


Východná (obec)

Context: Polohopis<ref>[http://www.vychodna.eu/obec/obec-vychodna-dnes Info o polohe obce]</ref> Obec sa nachádza vo východnej časti Liptova, v miernej depresii na juhozápadných svahoch Západných Tatier. Prechádza ňou cesta I/18 z Liptovského Hrádku do Popradu, severným okrajom aj diaľnica D1. Údolie Bieleho Váhu s dôležitou železničnou traťou Žilina – Košice vedie za nevýrazným hrebeňom, asi 1 km južne. Chotár Východnej dosahuje na severe vrchol dominantného Kriváňa, na juhu potom dosahuje až k hlavnému hrebeňu Nízkych Tatier. Z východu ho ohraničuje chotár Važca a Liptovskej Tepličky, z juhu chotáre Heľpy, Závadky nad Hronom a Polomky, zo západu Malužinej, Kráľovej Lehoty a Hýb a zo severu chotár mesta Vysoké Tatry. Centrálnu časť územia vypĺňa Liptovská kotlina s údoliami Bieleho a Čierneho Váhu. Súčasťou obce sú aj osady Svarín a Čierny Váh s priľahlými samotami.


Galovianske háje

Context: Turizmus Táto časť Liptovskej kotliny patrí medzi pokojnejšie a menej navštevované oblasti. Južné pobrežie Liptovskej Mary je využívané najmä milovníkmi rekreačného rybolovu a v lokalite Dechtáre je v blízkosti tradičnej reštaurácie malý prístav. Vzhľadom na odľahlosť územia od horských oblastí tu nie sú značené chodníky a jedinú výnimku tvorí červeno značený chodník, vedúci od železničnej zastávky Vlachy cez Archeopark Havránok na Liptovský hrad.


Lazisko

Context: Obyvateľstvo Obec je na 99 % slovenskej národnosti, takmer 60 % obyvateľstva je Evanjelickej cirkvi augsburského vierovyznania, 28 % občanov Rímskokatolíckeho vyznania a 10 % je bez vyznania. V obci je 126 rodinných domov, z ktorých je 122 trvale obývaných. V posledných dvoch rokoch tu pribudlo, alebo je v súčasnosti rozostavaných 6 nových domov. Mladí ľudia čoraz viac prejavujú záujem zostať žiť v obci vo vlastných rodinných domoch. Obecný úrad tieto aktivity občanov podporuje a hľadajú spoločné riešenie pri získavaní nových stavebných pozemkov. Na území obce žije 405 obyvateľov. Vzhľadom na to, že v obci sa nenachádzajú aktivity výrobného charakteru, takmer všetci odchádzajú za prácou mimo obce. Vo výhľadovom období je potrebné počítať s rozvojom služieb, hlavne v oblasti cestovného ruchu. Kultúra a zaujímavosti Pamiatky Dedinská zvonica, drevená ľudová stavba na murovanom základe na pôdoryse štvorca z roku 1930. Zvon odlial Alois Kurdel z Trnavy. Zúžená drevená nadstavba je ukončená ihlancovou helmicou. Turistika Vďaka vynikajúcim prírodným podmienkam, zachovanou ľudovou architektúrou je Liptov jedným z najvyhľadávanejších regiónov cestovného ruchu na Slovensku. Nachádza sa v juhovýchodnej časti Žilinského samosprávneho kraja v Liptovskej kotline. Liptov poskytuje veľmi dobré podmienky pre pešiu turistiku, cykloturistiku, ale najmä pre zimné športy. Územie obce je zaujímavé svojimi turistickými trasami k Hradisku, kde sú zachované zvyšky púchovskej kultúry. K turisticky pekným trasám patria výstup na Sinú a k Mošnickej jaskyni.


Lúžňanská kotlina

Context: Turizmus Táto časť Nízkych Tatier patrí medzi turisticky menej atraktívne oblasti. Veľkú časť kotliny zaberá Liptovská Lúžna, ktorou vedie cesta, spájajúca Lúžňanskú a Ľupčiansku dolinu. Túto trasu obľubujú najmä priaznivci cyklistiky. Značené trasy vedú z obce južným smerom na vysoký Salatín ( červená značka), príp. do sedla pod Skalkou v hlavnom hrebeni ( žltá značka).


Liptovské nivy

Context: Osídlenie Liptovské nivy patria medzi husto osídlené oblasti a na ich území ležia mestá Ružomberok, Liptovský Mikuláš a Liptovský Hrádok. Z obcí patria medzi najvýznamnejšie Lisková, Bešeňová, Kráľova Lehota a Pribylina.


Farnosť Liptovská Lúžna

Context: Introduction Rímskokatolícka farnosť v obci Liptovská Lúžna patrí do ružomberského dekanátu a Spišskej diecézy. Založená bola v roku 1787.


Marcel Scholtz

Context: Externé odkazy  Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 54 - evanjelická farnosť Kategória:Osobnosti z Liptovského Mikuláša Kategória:Slovenskí obchodníci Kategória:Slovenskí politici


Liptovská Anna

Context: Introduction  Liptovská Anna je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. Dejiny Najstaršia písomná zmienka o obci pochádza z roku 1352. V 13. storočí bola spojená s Bukovinou a spolu tvorili osadu s názvom Podhradie.


Valencijské spoločenstvo

Context: Valencijské spoločenstvo je južným susedom Katalánska na pobreží Stredozemného mora, ktoré láka svojim piesočným pobrežím (Costa del Azahar, Costa de Valencia, Costa Blanca). Do mora ústi mnoho riek, ktoré vytekajú z hôr, ktoré na väčšine územia nie sú ďaleko od pobrežia: napr. Mijares, Turia, Júcar. Najvyššou horou je Cerro Calderón (1837 m) v severnej časti krajiny. Za zmienku stojí tiež Penyagolosa (1814 m). Krajina má rozlohu 23255 km2 a delí sa na tri provincie: Castellón de la Plana (8 okresov), Valencia (14 okresov) a Alicante (10 okresov). K Valencii tiež patrí oblasť Ademús medzi Kastíliou a Aragónskom.


Valentinovci

Context: Introduction  Valentinovci boli raná kresťanská gnostická skupina, ktorá vznikla v 2.storočí v Ríme. Za jej zakladateľa je považovaný Valentínos.


Rumunská pravoslávna cirkev

Context: Introduction  Rumunská pravoslávna cirkev je jedna z autokefálnych pravoslávnych cirkví. Jej najvyšším predstaviteľom je patriarcha. Cirkev pôsobí najmä na území Rumunska ale svoje eparchie má aj v zahraničí, napr. v Moldavsku. Rumunská pravoslávna cirkev vyhlásila autokefalitu v roku 1872, konštantínopolský patriarchát ju uznal v roku 1885. Od roku 1925 má cirkev hodnosť patriarchátu. V súčasnosti sa počet veriacich odhaduje na 20 miliónov.


Ekumenická rada cirkví na Slovensku

Context: Introduction  Ekumenická rada cirkví na Slovensku je naddenominačná organizácia združujúca cirkvi, ktoré majú vieroučný základ v Biblii a ekumenických vyznaniach. Hlavnými cieľmi je budovanie spolupráce medzi cirkvami, charitatívne aktivity a spoločné akcie určené na propagáciu medzidenominačnej spolupráce. Spoločnou aktivitou je aj Ekumenická spoločnosť pre štúdium siekt. Rada sa venuje aj publikačnej činnosti.


Luteránska evanjelická cirkev augsburského vyznania v Českej republike

Context: Učenie Základom učenia LECAV je Biblia zložená zo Starého a Nového zákona. Biblia je vykladaná v súlade s Knihou svornosti (Augsburské vyznanie, Apológia Augsburského vyznania, Šmalkaldské články, Malý katechizmus, Veľký katechizmus, Traktát o primáte a moci pápeža, Formula svornosti). LECAV má aj svoju Ústavu a podporuje ekumenické vzťahy na miestnej aj republikovej úrovni. LECAV vyznáva Apoštolské, Nicejsko-carihradské a Atanaziánske vyznanie.