Stužická rieka

Context: Opis toku V pramennej oblasti tečie severojužným smerom, severovýchodne od Kýčery () sa oblúkom stáča a pokračuje na juhovýchod. Následne postupne priberá niekoľko ľavostranných prítokov: najprv prítok z východného svahu Čierťaže, potom prítok z juhozápadného svahu Hrúbok (), krátky prítok z južného úpätia Hrúbok, ďalej prítok () zo západného svahu Kamennej lúky () a prechodne tečie východným smerom. Zľava ešte priberá Kamenistý potok, mení smer toku viac na VJV a vteká na územie Ukrajiny. Tam priberá zľava najprv občasný prítok z východného svahu Kalnice (), následne prítok z juhovýchodného svahu Kalnice, výrazne esovito sa stáča a z tej istej strany priberá významný prítok () z južného svahu Kremenca (). Napokon sa stáča smerom na juh, sprava priberá tri krátke prítoky zo severovýchodných svahov vrchu Kičera pierša () a na území obce Stužycja ústi v nadmorskej výške cca n. m. do Uhu. Stužická rieka preteká husto zalesneným, neobývaným územím národného parku Poloniny, pričom celý úsek na území Slovenska je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Stužica.


Kostolný potok (prítok Perneckého potoka)

Context: Opis toku Po vzniku potok chvíľu pokračuje na juhozápad a následne sa oblúkom stáča na západ. Tvorí zrejmú vlnu vydutú na sever, podteká miestnu účelovú komunikáciu a mierne sa stočí na severozápad. Priberá svoj prvý prítok, sprava spod Krížnice (), pokračuje stále severozápadným smerom a ústi doňho ďalší pravostranný potôčik, taktiež spod Krížnice. Krátko po sútoku sa potok jemne stáča na západ, následne, prudšie na juhozápad a vytvára miernu vlnu smerujúcu na juhovýchod. Potok teraz po prvý raz opúšťa les (doteraz tiekol len v dorastenom listnatom lese) a vteká nakrátko do trávnatého porastu, pokračuje ďalej na juhozápad, teraz už však opäť v listnatom lese. Následne sa tok stočí zase na západ, vlní sa a vteká do zastavaného územia obce Pernek. Postupne sa oblúkom stáča na juhozápad, preteká v blízkosti miestneho kostola od ktorého je názov potoka odvodený a po chvíli sa ešte výraznejšie stočí na juhozápad. Napokon ešte podteká cestu II/503, tečie zregulovaným korytom a nakoniec v nadmorskej výške ústi pravostranne do Perneckého potoka.


Krížne (potok)

Context: Opis toku Od prameňa tečie najprv smerom na severoseverovýchod, zľava priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Salašíkov(852 m n. m.), stáča sa na sever a opäť zľava priberá krátky prítok zo severovýchodného svahu Salašíkov, pričom preteká Krížnou dolinou. Na dolnom toku už pokračuje severovýchodným smerom, nepriberá ďalšie trvalé prítoky, vteká do intravilánu obce Čierny Balog, kde sa v miestnej časti Pusté vlieva v nadmorskej výške cca 550 m n. m. do Čierneho Hrona. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Hrona Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch Kategória:Vodné toky v okrese Brezno


Črchľový potok (prítok Varínky)

Context: Opis toku Tečie západným smerom lesným extravilánom, v nadmorskej výške priberá pravostranný bezmenný prítok a stáča sa do juhozápadného smeru, v nadmorskej výške priberá ďalší pravostranný bezmenný prítok, vteká do osady Kováčovci , v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok. Mení smer na západný, v nadmorskej výške priberá ďalší ľavostranný bezmenný prítok odvodňujúci severné svahy lesa Črchľa , opúšťa osadu Kováčovci , v nadmorskej výške priberá pravostranný bezmenný prítok, vteká do intravilánu centrálneho úseku časti obce Kubíková , stáča sa na juh a v intraviláne priberá v nadmorskej výške pravostranný bezmenný prítok. Opúšťa intravilán osady Kubíková , v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, tečie okrajom intravilánu osady Káčerovci , postupne priberá tri pravostranné bezmenné prítoky v nadmorskej výške , v nadmorskej výške pritekajúci z poľa Pirohové a v nadmorskej výške odvodňujúci západné svahy vrchu Okrúhlica s nadmorskou výškou , vteká do úzkej zalesnenej doliny, ľavým brehom obmýva les Močiarske , v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, pravým brehom obmýva les Hrbaté , v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva pasienok Nedelové , vyteká z lesa a pri horskom stredisku zimnej údržby a pri čističke odpadových vôd v centrálnej časti územia obce Belá východne od jej intravilánu v nadmorskej výške ústi do Varínky ako jej pravostranný prítok. Varínka ďalej ústi do Váhu. Má dvanásť bezmenných prítokov. Pramení a preteká v geomorfologickom celku Kysucká vrchovina, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá a ústi na hranici s geomorfologickým celkom Žilinská kotlina, geomorfologickým podcelkom Varínske podolie. Pôvod názvu Vodný tok má pôvod v názve lesa Črchľa (Kysucké bradlá), na severnom a západnom úpätí ktorého potok tečie. Z toponyma Črchľa rozšírením o formant -ový a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Črchľový potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov lesa Črchľa , ktorého nižšie položené časti sú aj v súčasnosti odlesnené a transformované na poľnohospodárske pozemky, najmä na lúky a pasienky, má pôvod vo všeobecnom podstatnom mene črchľa vo význame časť lesa, v ktorom sa lúpala kôra zo stromov, aby vyschli, vyčrchlené miesto . Motivantom pomenovacieho procesu bol charakteristický výskyt vyčrchleného miesta v priestore lesa v čase pomenovania. Črchlenie bol jeden zo stredovekých spôsobov odlesňovania, transformácie lesných pozemkov na kultúrnu pôdu - poľnohospodárske pozemky. Najskôr sa obsekala, olúpala kôra dookola kmeňa stromu, aby vyschol, neskôr sa očrchlené vyschnuté stromy vytínali a potom sa klčovaním získavala užitočná, kultúrna pôda. Podstatné meno črchľa je v súčasnej slovenčine vysunuté na okraj jej slovnej zásoby. Najstarší doložený písomný doklad na výskyt názvu obce Belá je z roka 1378. V roku 2007 bola štandardizovaná podoba hydronyma Črchľový potok . Porovnaj aj hydronymá napr. Črchľový potok, Črchľový potok, Črchľový potok, Črchlinský potok, Črchľa, Črchľa.


Biela Orava (rieka)

Context: Opis toku Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Paráč, pod vrchom Paráč () v nadmorskej výške približne Najprv tečie na severozápad, zľava priberá Brveník, pri horárni Flajšová sa stáča na sever, tečie okrajom Kysuckej vrchoviny a sprava priberá Novú rieku. Ďalej vteká do intravilánu obce Oravská Lesná (a zároveň aj do Podbeskydskej vrchoviny) a smeruje na severovýchod. Tu zľava najprv priberá Katrenčíkovský potok (), za Oravskou Lesnou tečie veľkým oblúkom, priberá najprv z pravej strany Zimnú vodu a potom z ľavej strany Juríkov potok. Nasleduje zľava Požehovka a vteká na územie obce Zákamenné. Na území obce Zákamenné priberá ľavostrannú Zásihlianku. Ďalej preteká obcou Lomná, priberá Lomnicu sprava, cez Krušetnicu, kde z ľavej strany priberá Klinianku, neskôr Mútňanku () a pri obci Breza Kýčeru. Následne vytvára meander, veľkým oblúkom tečie popri Lokci a priberá významný prítok Hruštínka. Potom už tečie viac-menej severovýchodným smerom, okrajom Oravskej kotliny, kde priberá prítoky: Nevolajku pri Ťapešove sprava, Veselianku pri Oravskej Jasenici zľava a Adamku z pravej strany. Ústi do vodnej nádrže Orava južne od Námestova v nadmorskej výške


Ondriašov potok

Context: Opis toku Od prameňa potok pokračuje východoseverovýchodným smerom v medzi uprostred lúky, kde preteká pomedzi stromy a trávu. Tok sa mierne stočí na východ a vzápätí na juhovýchod pričom jeho koryto ostáva stále rovnakého charakteru. Následne sa potok stáča na východ, tečie v listnatom lese, podteká cestu II/501 a priberá zľava spomínaný kanál, ako svoj najvýznamnejší prítok. Pokračuje viac-menej východným smerom, potom sa tok presmeruje na severovýchod, mierne sa vlní a podteká aj železničnú trať Zohor-Plavecký Mikuláš. Tečie v zmiešanom lese, na východ, ústi do neho ľavostranný kanál a následne je premostený mostom miestnej účelovej komunikácie v obci Lozorno. Úsek od mosta preteká v menovanej obci, v umelom koryte, kde ho následne križuje elektrické vedenie vysokého napätia. Pokračuje v princípe na severovýchod a hneď sa mierne oblúkom stočí zase na východ. Priberá pravostranný prítok, stále tečie východným smerom, voľne meandruje, ešte podteká cestný most, až napokon, v nadmorskej výške ústi sprava do Suchého potoka.


Kýčerný potok (prítok Čierneho Hrona)

Context: Opis toku Od prameňa tečie smerom na severozápad, zľava priberá krátky prítok prameniaci severovýchodne od kóty 1 020 m, sprava dva krátke prítoky z južného svahu Kýčerského grúňa (939 m n. m.) a znovu zľava prítoky Horná Strmá a Dolná Strmá. Následne sa stáča viac na SSZ, z ľavej strany priberá Snohy, z pravej strany prítok zo západného svahu Kýčerského grúňa a oblúkom sa stáča smerom na západ. Na dolnom toku ešte priberá krátky pravostranný prítok spod Kýčerského grúňa a tiež potok zvaný Tajšok zľava, esovito sa stáča a na južnom okraji Dobroče, juhovýchodne od stredu obce Čierny Balog, ústi v nadmorskej výške približne 579 m n. m. do Čierneho Hrona. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Hrona Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch Kategória:Vodné toky v okrese Brezno


Kátlinský potok

Context: Opis toku V pramennej oblasti tečie sprvu juhojuhovýchodným smerom, následne sa stáča na juhovýchod a sprava priberá prítok z východného svahu Javorníčka (). Ďalej už pokračuje viac-menej východným smerom, zľava najprv priberá prítok z osady Zigovci, ďalej už tečie po hranici CHKO Kysuce, potom od osady Vlčkovci (obe osady sú súčasť miestnej časti Kátlina) a preteká miestnou časťou Hadoše, kde sprava priberá prítok spod Kýčerky (). Následne priberá aj pravostranný prítok zo severného svahu Širokého () a pri osade Repovci ľavostranný prítok () zo západného svahu Králikova (683,8). Napokon ešte priberá svoj najvýznamnejší prítok, Kaprinský potok sprava a pri osade Ficovci, severozápadne od centra Dolnej Marikovej, ústi v nadmorskej výške cca do Marikovského potoka.


Stolečniansky potok

Context: Opis toku Na hornom toku tečie juhozápadným smerom, zľava priberá najprv prítok zo severozápadného svahu Kazíckej Kýčery (910,4 m n. m.), potom dlhší prítok (549,7 m n. m.; 1,3 km) z juhozápadného svahu Kazíckej Kýčery. Ďalej už tečie západným smerom a pri samote Kvočinovo priberá ľavostranný prítok z juhozápadného svahu Kršliska (798 m n. m.). Napokon sa pri osade Puckalovci, severne od obce Dlhé Pole, vlieva v nadmorskej výške 492,8 m n. m. do Dlhopoľky. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Váhu Kategória:Vodné toky v Javorníkoch Kategória:Vodné toky v okrese Žilina


Kýčerský potok

Context: Introduction  Kýčerský potok môže byť: prítok Klenovskej Rimavy v povodí Rimavy, pozri Kýčerský potok (prítok Klenovskej Rimavy) prítok Lipníka v povodí Dunajca, pozri Kýčerský potok (prítok Lipníka) prítok Stružnice v povodí Cirochy, pozri Kýčerský potok (prítok Stružnice) prítok Zubáka v povodí Váhu, pozri Kýčerský potok (prítok Zubáka)


Tichá voda (prítok Hnilca)

Context: Opis toku V pramennej oblasti tečie najprv smerom na východ, následne sa stáča na severovýchod a preteká Tichovodskou dolinou. V strednej časti doliny vytvára výrazný oblúk prehnutý na východ, obteká chránené územie Polianske rašelinisko na ľavom brehu a stáča sa na sever. Potom preteká cez Tichú vodu, kde priberá pravostranný Suchý potok a tiež ľavostrannú Henclovú. Ďalej sa prechodne stáča viac na SSV, v okolí osady Zahájnica tečie znovu smerom na sever a pod osadou sa definitívne stáča na severovýchod. Tesne pred ústím ešte podteká železničnú trať Červená Skala – Margecany i cestu II. triedy č. 546. V úseku medzi Tichou Vodou a ústím sleduje tok potoka miestami zachovaná lesná železnica.


Trnovec (prítok Váhu)

Context: Smer toku Od prameňa tečie severojužným smerom až k sútoku s Klínovkou, odtiaľ potom pokračuje viac-menej juhozápadným smerom.


Zázrivka

Context: Smer toku Od prameňa tečie najprv na západ, potom sa oblúkom stáča a na hornom toku tečie juhozápadným smerom (po obec Zázrivá). V obci sa stáča a ďalej pokračuje severojužným smerom, pričom sa niekoľkokrát esovito vlní. Za rekreačnou osadou Lučivná už tečie k ústiu juhovýchodným smerom, pri obci Párnica sa zľava oddeľuje vedľajšie rameno a potok tečie na krátkom úseku na juh.


Býkor

Context: Opis toku Od prameňa tečie najprv západným smerom, následne sa na krátkom úseku stáča na sever a sprava priberá prítok vznikajúci východne od osady Kostolište. Ďalej tečie opäť na západ cez lokalitu Ploská, opätovne mení smer a oblúkom sa stáča severozápadným smerom. Z pravej strany ešte priberá prítok prameniaci južne od osady Kostolište a severovýchodne od obce Príbovce sa v nadmorskej výške cca 419 m n. m. vlieva do Čierneho potoka.


Kuchynská Malina

Context: Opis toku Po prameni potok tvorí jemnú dvojvlnu smerujúcu na západ a ďalej pokračuje severozápadným smerom, v listnatom lese. Následne sa mierne stáča na západ, kde tu vytvára meandre a pokračuje na rozhraní lesa a trávnatého porastu. Oblúkom sa stáča na severozápad, vlní sa a neskôr zmení smer na západoseverozápadný. Týmto smerom tečie až po svoje ústie, pričom časť toku (približne 150 metrov) je zatopená vodami Druhého rybníka. Ústi sprava do Perneckej Maliny, v nadmorskej výške


Michalov jarok

Context: Opis toku Najprv potok tečie približne severným smerom, na rozhraní vyrasteného lesa a mladiny. Potom sa oblúkom stáča na severovýchod, preteká v dorastenom listnatom lese a neskôr sa tok mierne presmeruje na severovýchodosever. Viac-menej týmto smerom už definitívne pokračuje k svojmu ústiu, kde sa ešte presne pred ním križuje s vysokonapäťovým vedením. Nakoniec sa blízko chatovej oblasti vlieva do Perneckého potoka, v nadmorskej výške , ako jeho ľavostranný prítok.


Čierny potok

Context: Introduction  Čierny potok je častý názov vodných tokov na Slovensku: v povodí Bodrogu Čierny potok (prítok Barnova) Čierny potok (prítok Zlatianskeho potoka) v povodí Dunaja Čierny potok (prítok Dunaja) v povodí Dunajca Čierny potok (prítok Javorinky) v povodí Hornádu Čierny potok (prítok Drienického potoka) Čierny potok (prítok Štvrtockého potoka) v povodí Hrona Čierny potok (prítok Bariny) Čierny potok (prítok Bystrianky) Čierny potok (prítok Čierneho Hrona) Čierny potok (prítok Harmanca) Čierny potok (prítok Hrona) Čierny potok (prítok Kamenistého potoka) Čierny potok (prítok Píľanského potoka) horný tok Kosorínskeho potoka v povodí Kysuce Čierny potok (prítok Čierňanky) Čierny potok (prítok Olešnianky) v povodí Moravy Čierny potok (prítok Myjavskej Rudavy) v povodí Nitry Čierny potok (prítok Brezianskeho potoka) Čierny potok (prítok Radiše) v povodí Oravy Čierny potok (prítok Holického potoka) Čierny potok (prítok Hruštínky) Čierny potok (prítok Mútňanky) Čierny potok (prítok Oravice) v povodí Popradu Čierny potok (prítok Kamienky) Čierny potok (prítok Velického potoka) v povodí Slanej Čierny potok (prítok Gortvy) Čierny potok (prítok Štítnika) Čierny potok (prítok Turca, Ratkovské Bystré) v povodí Váhu Čierny potok (prítok Bieleho Váhu) Čierny potok (prítok Hradnianky) Čierny potok (prítok Lesnianky) Čierny potok (prítok Petrovičky) Čierny potok (prítok Skalného potoka) Čierny potok (prítok Striebornice) Čierny potok (prítok Turca, Košťany nad Turcom) horný tok Mlynského potoka alebo: prírodnej pamiatky v CHKO Vihorlat, pozri Čierny potok (prírodná pamiatka) Čierny Potok môže byť: obec v okrese Rimavská Sobota, pozri Čierny Potok osada na Poľane, pozri Čierny Potok (Poľana)


Furandovský potok

Context: Opis toku Na hornom toku tečie juhozápadným smerom, následne sa stáča severojužným smerom a v lokalite Furandová priberá dva krátke ľavostranné prítoky. Napokon sa stáča opäť na juhozápad a severne od Mútňanskej Píly ústi v nadmorskej výške cca 887 m n. m. do Bystrého potoka.


Čierny Hron

Context: Introduction  Čierny Hron je významný ľavostranný prítok Hrona v regióne horné Pohronie, na území okresu Brezno. Má dĺžku , priemerný prietok v ústí /s, je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia je približne 80 %. Hydrologické poradie toku: 4-23-01-111, číslo recipienta: 4-23-01-3177. Pramení vo Veporských vrchoch pod Sedmákom () v nadmorskej výške cca . Najprv priberá ľavostranný prítok spod Dlhého grúňa () a tečie severovýchodným smerom dolinou Za dlhým grúňom, na konci ktorej priberá sprava Rakytovo a stáča sa na sever. Neskôr priberá Čierny potok z pravej strany a údolie Čierneho Hrona sa nápadnejšie rozširuje. Ďalej priberá opäť sprava Kýčerný potok a vteká do intravilánu obce Čierny Balog (postupne preteká jej časťami: Dobroč, Pusté, Jánošovka, Jergov, Krám a Nový Krám) a mení smer toku na severozápad. Následne priberá najprv sprava Šaling a potom zľava Brôtovo, ďalším významným prítokom na území obce je ľavostranné Vydrovo a pri Kráme opäť ľavostranný prítok Veľká dolina. Opúšťa obec Čierny Balog a zarezáva sa do severného okraja Balockých vrchov, kde vytvára niekoľko zaklesnutých meandrov. Zľava priberá svoj najväčší prítok, Kamenistý potok, a oblúkom sa stáča k severu. Preteká obcou Hronec, zľava priberá vody Osrblianky a vstupuje do Horehronského podolia. Tečie ešte okrajom Valaskej, stáča sa na západ a pri Chvatimechu ústi v nadmorskej výške do Hrona. Údolím Čierneho Hrona a niektorých bočných dolín vedie Čiernohronská lesná železnica, ktorá je zrekonštruovaná v úseku Vydrovo-Čierny Balog-Chvatimech.


Francesc Fàbregas

Context: V roku 2011 sa opäť vrátil do klubu FC Barcelona (prestupné 35 miliónov libier a ďalšie 5 miliónov libier dodatočne). V tom čase 24-ročný Fabregas súhlasil aj s tým, že v katalánskom veľkoklube bude poberať menší plat. Zároveň priznal, že sa chce zlepšiť, pretože si osobne myslí, že jeho výkony nie sú Barcelony hodné. Vyjadril sa sebakriticky aj napriek tomu, že podľa odborníkov do tímu zapadol veľmi dobre a stal sa dôležitým hráčom i strelcom. Podľa jeho vlastných slov mu viac sedí hra na hrote ako v záložnej formácii, kde musí dodržovať striktnú hernú disciplínu.redirect Šablóna:Bez citácie


Aachenský mier (1668)

Context: Historický kontext Po smrti kardinála Mazarina (9. marec 1661) začal kráľ Ľudovít XIV. vládnuť samostatne. Vo vtedajšom vnímaní kráľa zohrávala podstatnú úlohu jeho reputácia resp. sláva (), ktorú mohol získať len tým, že by sa presadil ako vojvodca a dobyvateľ. Ľudovít tomu prispôsobil svoju zahraničnú politiku a v počiatočnom období sa zameral na expanziu na úkor dlhoročného protivníka Bourbonovcov, na Habsburgovcov. Na rozpútanie svojej prvej vojny Ľudovít využil ako zámienku uplatnenie tzv. devolučného práva (brabantského nástupníckeho práva) a krátko po smrti španielskeho kráľa Filipa IV. vzniesol nároky na územia v Španielskom Nizozemsku. Medzinárodná situácia priala Francúzsku. Španielsko viedlo vojnu s Portugalskom (16401668), ktorá pútala veľkú časť jeho vojenského potenciálu a viedla k uzavretiu portugalsko-francúzskej aliancie (lisabonská zmluva z 31. marca 1667). Spojencom Francúzska v portugalsko-španielskej vojne bolo Nizozemsko, ktoré malo dlhoročnú francúzsku podporu vo vojne so Španielskom a v apríli 1662 s ním sformovalo obrannú alianciu. Ľudovít začal v roku 1665 rozširovať francúzsku armádu a pripravovať ju na vojnu so Španielskom. 24. mája 1667 francúzske vojsko vedené maršalom Turennom vpadlo do Španielskeho Nizozemska, kde narazilo len na slabý odpor španielskych posádok. Tie nedokázali vzdorovať početnejšej armáde, ktorá obsadzovala pohraničné posádky a pomocou novej taktiky, ktorú zaviedol Vauban, obľahla opevnenia. K otvorenému boju nedošlo a Francúzom sa pomerne rýchlo podarilo dobyť viacero významných miest. K najvážnejšej konfrontácii došlo len pri obležení mesta Lille, ktoré trvajúc od 28. augusta do 26. septembra 1667 predstavovalo jediné vleklé obliehanie vo vojne. Zatiaľ čo Vauban na severe rýchlo zabral flámske mestá a mestečká, na juhu Turennova armáda vo februári 1668 bez väčšieho odporu obsadila Franche-Comté. Úspešný francúzsky postup zalarmoval Nizozemsko, ktoré rýchlo ukončilo vojnu s Anglickom, aby preskupilo loďstvo a finančné prostriedky na obranu voči Ľudovítovým teritoriálnym ambíciám. V januári 1668 Nizozemsko, Anglicko a Švédsko sformovali Trojitú alianciu. Súhlasili s vyvinutím nátlaku na Španielsko, aby odstúpilo Francúzsku územia, ale zároveň odmietali realizáciu radikálnych teritoriálnych zmien v Španielskom Nizozemsku v Ľudovítov prospech. Vyhlásili, že si Francúzsko môže ponechať územné zisky, ale pokiaľ bude pokračovať vo vojne, aliancia vstúpi do boja po boku Španielska. Ľudovít nebol pripravený na dlhodobú vojnu proti takýmto silným protivníkom, preto s uzavretím mieru súhlasil.


Ľudovít XIV.

Context: Životopis Narodil sa ako dlhoočakávané dieťa Ľudovíta XIII. a Anny Habsburskej, dcéry španielskeho kráľa Filipa III. a Margaréty Habsburskej. Na kráľovskom tróne Kráľom sa stal ešte ako malý 4-ročný chlapec v roku 1643 a do doby jeho dospelosti vládla za neho ako regentka jeho matka Anna Habsburská a prvý minister kardinál Mazarin. Ten pokračoval v diele svojho predchodcu kardinála Richelieua a položil základy absolutistického francúzskeho kráľovstva, ktoré charakterizovala koncentrácia moci, oklieštenie moci stavovského parlamentu a vysokej šľachty a drancovanie peňažných prostriedkov štátu. Obdobie regentstva využila časť šľachty a zorganizovala odpor proti korune do vzbury zvanej fronda, ktorá však bola kardinálom Mazarinom potlačená. Ľudovítova matka a kardinál spravovali krajinu až do roku 1651, keď Ľudovít dosiahol vek trinásť rokov. Bol vyhlásený za plnoletého a regentstvo jeho matky oficiálne skončilo. Na samostatnú vládu bol však primladý a preto menoval Mazarina prvým ministrom (premiérom) vlády. Po Mazarinovej smrti v roku 1661 zostal tento post neobsadený a kráľ prebral všetky práva i povinnosti a vládol sám. Korunovaný bol však 7. júna 1654 v katedrále Notre-Dame v Reims. Na trón zasadol v čase vrcholiacej tridsaťročnej vojny, ktorá napriek obrovskému ľudskému utrpeniu priniesla pre mladého kráľa a jeho krajinu územný zisk a posilnenie jeho pozície v medzinárodnom meradle. Uzavretím vestfálskeho mieru v roku 1648 Francúzsko získalo Alsasko a zvrchovanosť nad troma biskupstvami – Metz, Verdun a Toul. Navyše v roku 1658 posilnilo svoju prevahu nad habsburskou monarchiou, keď drobné nemecké štáty vytvorili tzv. Rýnsky spolok pod ochranou Francúzska. V roku 1659 skončila vleklá vojna so Španielskom uzavretím tzv. pyrenejského mieru, ktorým Francúzsko získalo na severe grófstvo Artois a na juhu Roussillon. Gestom mierového urovnania sporu sa stal i Ľudovítov sobáš so španielskou infantkou Máriou Teréziou, ktorá sa však musela zriecť dedičských nárokov po svojom otcovi. Pyrenejský mier znamenal začiatok konca dovtedajšieho výsadného medzinárodnopolitického postavenia Španielska. Ľudovítova expanzívna politika Kardinál Mazarin V roku 1665 zomrel španielsky kráľ Filip IV. a ako nástupcu zanechal iba štvorročného syna Karola. Francúzsky kráľ situáciu okamžite využil a pod zámienkou nevyplatenia manželkinho vena vzniesol požiadavku na Slobodné grófstvo burgundské a niekoľko belgických miest. 24. mája 1667 vpadol do Flámska. Rozpútal tak tzv. devolučnú vojnu (z „ius devolutionis“, t. j. dedičné právo), v ktorej spočiatku dosiahol značné úspechy. Bezohľadnosť, s akou riešil svoje územné požiadavky, však v európskych panovníckych kruhoch vyvolala veľkú nevôľu. Holandsko a Španielsko získali významného spojenca v Anglicku. Spojeneckou zmluvou z 23. januára 1668 sa vytvorila tzv. prvá protifrancúzska koalícia, ktorej Ľudovít nedokázal čeliť. Ešte v máji toho roku bol francúzsky kráľ prinútený vydať zabraté územia. Napriek tomu však francúzsky kráľ túto záležitosť nepovažoval za uzavretú. Vedel, že situáciu zvráti vo svoj prospech iba rozdelením protivníkov. Získal na svoju stranu anglického kráľa Karola II. a švédskeho kráľa Karola XI. Osamotené Holandsko sa v roku 1672 stalo jeho ľahkou korisťou. Porážka Holandska však nebola definitívna. Jeho miestodržiteľ Viliam III. Oranžský sa v druhej protifrancúzskej koalícii spojil s Dánskom, Španielskom a habsburskou monarchiou a v roku 1674 vyhlásil Ľudovítovi XIV. vojnu. Francúzske jednotky napriek drvivej prevahe protivníka triumfovali. Výsledkom bolo uzavretie mieru v roku 1678 v Nijmegene, ktorým Francúzsko získalo opäť Burgundsko, takmer celé Lotrinsko a od habsburskej monarchie Freiburg a rozšírilo tak svoj vplyv až po rieku Rýn. Napriek ohromnému úspechu sa však Ľudovít neuspokojil s dosiahnutým. V roku 1679 začal násilne obsadzovať územia patriace kedysi ku krajom, ktoré mu teraz patrili. Tak v roku 1681 získal Štrasburg a Luxembursko. Francúzsko sa na konci 17. storočia stalo najsilnejšou a najobávanejšou európskou krajinou. Súbor:Adam Frans van der Meulen - Louis XIV at the taking of Besançon (1674).jpg|thumb|Adam Frans van der Meulen: Ľudovít XIV. pri obliehaní Besançonu v r. 1674 , okolo 1674, olej na plátne, Louvre, Paríž Ľudovítovi na ceste k veľmocenskému postaveniu priala i medzinárodná situácia. Habsburská monarchia musela odolávať tureckému obľahnutiu Viedne a preto ťažko mohla hájiť svoje záujmy na západe Európy. Tento fakt Ľudovít využil a začal vojenské operácie proti okolitým krajinám: v decembri 1683 obsadil Katalánsko a v júli 1684 Luxembursko. V auguste 1684 boli cisár Leopold I. Habsburský a Španielsko nútení uznať francúzske výboje. V snahe o elimináciu expanzívnej francúzskej politiky a v obave z jeho očakávaného útoku v ríši uzavrel cisár Leopold I. so Španielskom, Švédskom, Falckom, Saskom a ďalšími štátmi 9. júla 1686 v Augsburgu spojenectvo (tzv. Augsburskú ligu). Účel vzniku tohto spojenectva potvrdili nasledujúce roky. Francúzske vojská i napriek jednoznačnej prevahe štátov združených v protifrancúzskej koalícii v septembri roku 1688 vpadli do Falcka a nemilosrdne ho vyplienili. Ľudovít XIV. pri obliehaní Namuru (1692) V novembri vyhlásilo Francúzsko vojnu severnému Nizozemsku. Koaličné krajiny, od mája 1689 posilnené o Holandsko, Anglicko a Savojsko (vznik tzv. Veľkej aliancie), vyhlásili Francúzsku vojnu. V priebehu prvého polroku 1690 dosahovali francúzske jednotky výrazné úspechy na väčšine bojísk; najvýznamnejšie bolo víťazstvo v bitke pri Fleuruse 1. júla 1690. Počas nasledujúcich rokov sa však prejavilo finančné vyčerpanie Francúzska a bojové sily sa vyrovnali. Sedem ďalších rokov pokračovala ničivá vojna nerozhodne. Až v septembri 1697 uzavrelo Francúzsko pod tlakom nepriaznivých okolností mier, ktorým odstúpilo Španielsku všetky územia, získané po nijmegenskom mieri. Druhé obdobie vlády Socha Ľudovíta XIV. od Antoina Coysevoxa na nádvorí paláca Carnavalet Osemdesiate roky 17. storočia sa niesli v znamení vrcholiacej moci Ľudovíta XIV. Kráľovský dvor posilňoval svoje postavenie i na úkor cirkvi. V novembri 1681 Ľudovít vydal nariadenie označované ako Deklarácia o duchovenstve Francúzska ( Déclaration clergé de France ), ktorej cieľom bolo obmedzenie pápežskej moci na území kráľovstva. Na základe tohto nariadenia prišlo k výraznému obmedzeniu vplyvu kléru a jeho podriadeniu sa moci korune. Bez kráľovho súhlasu nesmel žiadny duchovný opustiť Francúzsko a žiadny štátny úradník nesmel byť exkomunikovaný za skutky vykonané pri plnení svojich povinností. Obrat v dovtedajšej úspešnej politike Ľudovíta XIV. nastal pred rokom 1690. V roku 1685 jeho nešťastné rozhodnutie, odvolanie nantského ediktu, krajinu veľmi vnútorne oslabilo. V dôsledku tohto rozhodnutia bolo viac ako dvestotisíc hugenotov nútených opustiť Francúzsko. V roku 1683 zomrel Colbert, veľký strojca hospodárskeho vzrastu Francúzska. Napriek úsiliu priviesť krajinu na pozíciu prvej európskej veľmoci, svoj cieľ nedosiahol. Colbert bol ešte svedkom založenia rozsiahlej francúzskej osady pri ústí rieky Mississippi, nazvanej po Ľudovítovi XIV. Louisiana. Nahradil ho minister Louvois, ktorého politika viedla krajinu k novým vojnám a novým výdavkom. V dôsledku ním podporovaných Ľudovítových vojenských dobrodružstiev a následkom nákladného života kráľovského dvora bola štátna pokladnica vyčerpaná a na obzore sa črtali ďalšie vojny vyžadujúce ďalšie náklady. Ale tvrdenie, že Ľudovít XIV. priviedol krajinu takmer na pokraj štátneho bankrotu, je vzhľadom na historickú realitu nespravodlivé. Po vysiľujúcej vojne o španielske dedičstvo bolo síce Francúzsko veľmi zadlžené, ale stále prosperujúce. Štátny dlh v roku 1715 nebol výsledkom prehnanej obľuby luxusu a veľkých stavieb, ale najmä vleklého vojnového konfliktu, ktorý si vyžiadal obrovské finančné náklady. Dvakrát dal kráľ všetko striebro v krajine skonfiškovať, roztaviť a vyrobiť z neho mince, aby mohol zaplatiť vojsko. Až Lawov finančný systém od roku 1716, špekulácie v Amerike a nasledujúci kolaps bánk vo veľkej miere spôsobil takmer štátny bankrot. 1. novembra 1700 zomrel bezdetný Karol II., posledný Habsburg na španielskom tróne. O španielske dedičstvo sa prihlásil Ľudovít XIV. i rímskonemecký cisár Leopold I. Obaja túžili po španielskej korune – Leopold chcel na trón dosadiť druhorodeného syna Karola VI. a Ľudovít vnuka Filipa. Práve Filipa určil vo svojom závete umierajúci Karol II. na Ľudovítov nátlak svojim nástupcom. Dodatkom k závetu bola Karolova požiadavka, aby sa Filip zriekol nárokov na francúzsku korunu. Keď Ľudovít XIV. s týmto vyhlásením otáľal, habsburská monarchia s Anglickom a Holandskom na jednej strane a francúzsko-španielska koalícia na strane druhej vstúpili proti sebe do vojny, ktorá od roku 1701 trvala s kratšími či dlhšími prestávkami trinásť rokov, stála obe bojujúce strany veľké obete a priniesla nesmierne utrpenie ľudí. Na sklonku života Nicolas de Largillière: Ľudovít XIV. a jeho rodina , 1715, olej na plátne, Wallace Collection, Londýn. Ľudovít XIV. (sediaci) so synom Ľudovítom (vpravo), vnukom Ľudovítom (vľavo), malým pravnukom Ľudovítom a jeho guvernantkou, madame de Ventadour V závere svojej vlády musel Ľudovít čeliť tzv. povstaniu camisardov ( la Guerre des camisards ), ktoré v rokoch 17021704 postihlo juhozápadné územia krajiny. Jeho aktéri sledovali prevažne protifeudálne ciele, i keď podnetom k ich odboju bolo prenasledovanie nekatolíkov po zrušení nantského ediktu. Kráľ musel vynaložiť veľké úsilie a nasadiť ohromné vojenské sily na potlačenie vzbury. Ľudovíta na sklonku života sprevádzali i osobné tragédie, vplývajúce na samú podstatu kráľovskej moci – následníctvo. 14. apríla 1711 zomrel na mŕtvicu jediný kráľov syn, dauphin Ľudovít. V nasledujúcom roku, 18. februára, zomrel i dauphinov najstarší syn Ľudovít, vojvoda z Bourgogne, ktorý bol po otcovej smrti následníkom trónu a 8. marca jeho starší syn Ľudovít (pravnuk Ľudovíta XIV.). Z priamych potomkov tak ostal nažive iba jeho najmladší syn Ľudovít, vtedy dvojročný chlapec. Pretože Filip V. (mladší brat vojvodu z Bourgogne a vnuk Ľudovíta XIV.) sa musel pri podpise mierovej zmluvy vzdať nároku na francúzsky trón, bol Ľudovítovým následníkom tento jeho maličký pravnuk. Ľudovít XIV. vo svojom závete ustanovil regentom pravnuka Ľudovíta svojho synovca Filipa Orléanskeho. Už začiatkom augusta 1715 sa u Ľudovíta objavili prvé bolesti v ľavej nohe. Ukázalo sa, že práve tie boli príčinou vzniku gangrény, ktorej Ľudovít XIV. 1. septembra 1715 vo veku sedemdesiatsedem rokov po vláde, ktorá trvala neuveriteľných sedemdesiattri rokov, podľahol. Pri lôžku umierajúceho kráľa bola iba jeho druhá manželka madame de Maintenon.


Nicolas Fouquet

Context: Protektor umení Saint-Mandé Fouquet mal početné sídla. Ako mladý muž sídlil v rodičovskom dome na ulici de Jouy v Paríži. Kúpil dom pri ulici de Matignon, potom sa presťahoval do hôtel de Castille, ktorý mu ako veno priniesla druhá manželka. Vlastnil tiež hôtel de Narbonne a d Émery oproti Mazarinovi. Kúpil tiež veľkú usadlosť v Saint-Mandé. Dal ju prestavať a skrášliť. Umiestnil v nej veľkú zbierku kníh (27 000 ks). Tiež vybudoval záhrady so sochami, skleníkmi a oranžériami. Vo výzdobe interiéru uprednostnil dekoratívne a pompézne kúsky. Usporadúval tu mnohé recepcie a hral vysokú hru. V roku 1656 tu prijal dvor, Gastona Orléanskeho a kráľovnú Kristínu I. Švédsku. Vaux-le-Vicomte Zámok Vaux-le-Vicomte Od 1653 začal stavať nádherný zámok vo Vaux-le-Vicomte (aktuálne obec Maincy). Panstvo bolo kúpené pred nastúpením do funkcie surintendanta. Začal metodicky vykupovať pozemky v okolí zámku. Celkový súbor pozemkov panstva Vaux predstavoval viac ako 200 zmlúv o predaji a nákupe. Nechal zrušiť obec Vaux, niekoľko samôt a les, presunul koryto rieky a vytrhal vinohrady. Uskutočnil stavbu vodovodu. Na prebudovaní tohto zámku pracovali umelci Le Vau, Le Nôtre, Charles Le Brun a Villedo. Sústredil okolo seba malý okruh spisovateľov, napríklad Molière, La Fontaine, Madame de Sévigné a Madeleine de Scudéry. Kráľ tam prišiel prvýkrát v júli 1659. 17. júla 1660 ho tam Fouquet privítal znovu, už spolu s infantkou Marie-Thérèse, s ktorou sa kráľ práve oženil, teda potom, ako sa vrátili zo Saint-Jean-de-Luz. 11. júla 1661 tu prijal znovu celý dvor. Ľudovít XIV. nemohol v tom čase prísť, a tak sa ďalšia slávnosť konala 17. augusta, zúčastnil sa jej monarcha a 600 jeho dvoranov. Bola to prepychová slávnosť s ohňostrojom, vodometmi, prestretými stolmi pre viac ako tisíc osôb, o ktoré sa postaral François Vatel, a s divadelným predstavením Molièrovej hry Les Fâcheux . Ľudovít XIV. zúril, keď videl taký prepych, zatiaľčo jeho vlastné sídla boli prázdne. Pôvod toľkých peňazí sa mu videl byť podozrivý. Fouquetova ponuka, že mu Vaux daruje, ho len viac podráždila. Podľa abbého de Choisy vyhlásil kráľ v kočiari na spiatočnej ceste Anne Rakúskej: „ Ah, Madame, či nedáme pripraviť o hrdlo všetkých tých ľudí? “ Mecenáš Busta Nicolasa Fouqueta v zámku Vaux-le-Vicomte Fouquet založil salón v Saint-Mandé na konci Frondy. Pritiahol doň Paula Pellissona, Charles Perraulta, Quinault, Ménagea, La Fontainea a Madame de Sévigné. Prijímal aj vedcov, napríklad lekára Samuela Sorbièra alebo filozofa La Mothe Le Vayera. Od roku 1660 sa zaujímal aj o Molièra. Ochraňoval maliara Nicolasa Poussina. Salón vo Vaux bol miestom stretávania sa preciózok. Fouquet sám písal poémy, piesne, tvoril rébusy a rýmovačky nasledujúc tak vtedajšiu módu. Vyplácal podpory mnohým básnikom, napríklad Corneillovi 2000 livier ročne, ochraňoval sochárov Françoisa Anguiera, jeho žiaka Françoisa Girardona, tiež Thibauta Poissanta a Pierre Pugeta. Ako vyjadrenie vďaky mu venoval Corneille svoju hru „Oidipus“ (1659), Madeleine de Scudéry mu vo svojom románe „Clélie, histoire romaine“ vyhradzuje miesto na tej istej úrovni, ako bol Richelieu, tiež protektor umení.


Charles Alexandre de Calonne

Context: Životopis Calonne sa po nástupe do úradu pustil do nápravy fiškálnej krízy, pre čo našiel u Ľudovíta XVI. dostatok podpory. Začal zostavovať široký a ambiciózny plán zvýšenia príjmov a centralizácie riadenia štátnych financií. Kráľovi ho predstavil 20. augusta 1786. Jeho jadrom bol nový daňový systém, ktorý mal nahradiť staré dvadsiatkové daňové odvody a odstrániť daňové výnimky privilegovaných vrstiev. Nový systém daní mal byť organizovaný podľa provincií a jeho úradníci mali byť volení poplatníkmi – majiteľmi v jednotlivých obvodoch a provinciách. Tento hlavný návrh mal ako svoju súčasť balík racionalizačných reforiem, vrátane umožnenia voľného obchodu a odstránenia množstva lokálnych colných bariér a poplatkov vo vnútornom obchode. Keď nastúpil do funkcie, našiel po predchodcoch štátny dlh vo výške 113 miliónov libier ako následok financovania americkej revolúcie, okrem iných aktivít. Na znovuoživenie ekonomiky zaviedol znovu zlatý štandard vo francúzskej mene (libra) a štátny účet diskontných úverov. Predstavil oficiálne balík týchto opatrení: zníženie vládnych výdavkov vytvorenie a oživenie metód voľného obchodovania schválenie predaja cirkevného majetku vyrovnanie daní z tabaku a soli Uzákonenie všeobecnej univerzálnej dane v krajine Tieto nové zákony neprešli, čo zapríčinila slabá mocenská a ekonomická pozícia Ľudovíta XVI. Návrh bol napadnutý a zamietnutý aj prispením Jacquesa Neckera, nasledujúceho ministra financií Francúzska.


Fronda

Context: Fronda princov 1649 – 1650 Spory medzi princom de Condé a Mazarinom začali na jeseň, keď Condé odmietol podpísať svadobnú zmluvu Laury Manciniovej, Mazarinovej netere, s vojvodom de Mercoeur. Spory vyvrcholili aférou s taburetom v októbri, ktorým sa proti Condému vystupňoval hnev až tak, že v decembri niekto napadol jeho prázdny koč s cieľom zabiť ho. Aféra s taburetom, teda právo sedieť v prítomnosti kráľovnej pre manželku kniežaťa de Marcillac, rozdelila dvorskú šľachtu na dva tábory. Požiadavka na taburet bola prednesená Condém, ktorý by teoreticky mohol mať podporu dvora. Ale Condé aj Marcillac sa prerátali. Princovia na dvore boli rozčúlení takouto uzurpáciou a časť vysokej šľachty sa postavila proti nemu a tiež de Gondi a vojvodkyňa de Cheuvreuse. 12. januára dvor uzavrel spojenectvo so starou frondou proti Condému. 18. januára boli do Palais Royal zvolaní na poradu princovia Condé, Conti a Longueville. Všetci boli zatknutí a prevezení do Vincennes. Správa bola v Paríži prijatá s úľavou, pretože sa domnievalo, že všetko skončilo. Fronda princov začala. Odpoveďou bolo totiž povstanie šľachty v provinciách, kde mali princovia veľký vplyv a podporu. Vojvodkyňa de Longueville sa pokúsila primäť Normandiu k povstaniu, napokon sa spojila s Turennom v Stenay v Lotrinsku a uzatvorili zmier so Španielskom, ktoré vstúpilo do konfliktu frondy. Dvor opustil Paríž a až do roku 1653 ho bude striedavo opúšťať ako vyhnanec a vracať sa doň ako víťaz. 4. júla sa vydali do Guyenne a vládu zverili Monsieurovi s titulom „zástupca kráľa vo všetkých provinciách a vojenských zboroch.“ Násilie v krajine sa stupňovalo, do Paríža prichádzali ľudia zo spustošených oblastí. Občianska vojna začala v septembri útokom na Bordeaux, ktoré bolo sídlom manželky de Turenna a kňažnej de Condé, mesto sa napokon vzdalo. V Paríži sa zatiaľ vytvorili tri strany – Mazarinova, Gondiho a Condého. Do frondy princov opäť vstupuje Parlament požiadavkou prepustiť princov z Vincennes a prepustiť Mazarina z kráľovniných služieb a prikazuje maršalom poslúchať iba nariadenia Gastona Orleánskeho. Mazarin 6. februára tajne ušiel z Paríža s plánom neskôr sa spojiť s kráľovskou rodinou v Saint Germain. Plán bol prezradený, v meste vypukol ošiaľ, zostrili sa stráže, aby sa nepodarilo kráľovskej rodine utiecť. Parížania však neverili, že kráľ je v paláci, Gondi dokonca požiadal Monsieura vydať dôkaz. Aby sa zabránilo vzbure, museli sa znovu otvoriť brány a ľud nechali defilovať pred posteľou kráľa. Túto noc kráľ Gondimu nikdy nezabudol. Na druhý deň kráľovná vydala príkaz prepustiť princov. Mazarin napokon ušiel z krajiny do nemeckého Bruhlu, no naďalej udržiava tajnú korešpondenciu s Annou Rakúskou. No spor Condé verzus kráľovský dvor pokračoval. Zamiešal sa do neho aj Gaston Orleánsky, strýko kráľa. Kráľ mu vyčítal nerozhodnosť zaujať stanovisko voči jednej alebo druhej strane. V septembri skončilo Regentstvo, Ľudovít XIV. dovŕšil 13 rokov, teda plnoletosť. Pri tejto príležitosti sa konali oslavy, na ktorých chýbal Condé, čo bolo napriek jeho ospravedlneniu považované za urážku majestátu. Kráľ sa prvýkrát rozhodol uskutočniť kroky v zmene riadenia štátu, proti čomu sa postavil Monsieur, protestoval vetom a spojil sa s Condém. Na jeseň 1651 začala otvorená občianska vojna. Condé sa spojil so Španielskom a postupne dobíjali územie krajiny, vydal Španielom jeden z francúzskych prístavov na brehu Atlantiku, zatiaľ čo kráľ mal armádu sotva so 4000 mužmi, ktorým velil vojvoda de Turenne. Kráľovná matka, aby sa priblížila Condého vojsku, zriadila dvor v Poitiers a Paríž zostal v rukách Parlamentu vedený Gondim a Gastonom Orleánskym. Ani Mazarin v nemeckom exile nezaháľal, vytvoril vďaka pôžičkám silnú armádu, ktorá začiatkom zimy vytiahla z Kolína na Paríž. Parlament dal na bývalého prvého ministra vypísať odmenu 150 000 libier za jeho hlavu. V januári 1652 Anna Rakúska povolala do Francúzska Mazarina. Vo februári vytiahol dvor na Paríž. Začiatkom apríla sa stretlo 12 000 vojsko Condého so 4000 de Turenna pri Bléneau. Bitka netrvala dlho, kráľovské vojsko bolo porazené a Condé slávnostne vstúpil do Paríža, kým kráľ utiekol s hanbou do Burges. Posledná veľká epizóda frondy sa odohrala 2. júla 1652. V bitke pri parížskom predmestí Saint Antoine sa sily vymenili. Slabé Condého vojsko zachránila dcéra Gastona Orleánskeho Grande Mademoiselle, ktorá rozkázala strieľať na kráľovské vojsko z diel z Bastilly a nezabudla jednou strelou „pozdraviť“ jeho kráľovské Veličenstvo. Grande Mademoiselle sa netajila s plánom vydať sa za svojho mladučkého bratranca, no ako povedal Mazarin, týmto skutkom si zabila manžela. Neschopnosť princov vytvoriť silnú koalíciu proti kráľovi a ich vzájomné spory viedli napokon v lete 1652 k postupnému rozpadu frondy. V októbri sa mladý kráľ triumfálne vrátil do hlavného mesta a usídlil sa v Louvri. Monsieur a jeho dcéra sa uchýlili na svoje zámky. Condé bol odsúdený na smrť a vylúčený z kráľovského domu. Jeho vojsko odolávalo až do júla 1653. Po porážke frondy opozičná šľachta utekala do zahraničia alebo sa verejne kajala. Navrátivší Mazarin, opäť prvý minister, začal tvrdo presadzovať politiku absolutizmu. frondistom bola napokon udelená milosť – Condé sa vrátil do Francúzska a žil na výslní svojej slávy, Grande Mademoiselle bola na pozvaná na dvor a Anna Rakúska ju privítala slovami: „Ajhľa, tu je dáma, ktorá sa už dosť hnevala, že bola zlomyseľná, nabudúce už bude rozumná.“ Princom boli ponechané vysoké dôchodky a bolo im slávnostne odpustené, okrem vojvodkyne de Longueville a Gondiho, ktorému sa podarilo ujsť z väzenia v Nantes do Ríma.


Nérac (obvod)

Context: Kantóny  Casteljaloux Damazan Francescas Houeillès Lavardac Mézin Nérac


Bitka v zátoke Vigo

Context: Predohra Španielske dŕžavy na americkej pevnine a v Karibiku Španielska strieborná flotila 11. mája 1702 vyplávala z prístavu Veracruz v Novom Španielsku najskôr do Havany a potom do Španielska flotila, nazývaná Strieborná, pod velením dona Manuela de Valesco, jedného z najschopnejších španielskych admirálov. Flotilu tvorilo dvadsať dva fregát a galeón , medzi nimi napríklad Capitana de Barlovento , San Diego , San Juan , Santísima Trinidad , Tojo , Sacra Familia , či San Cristo de Buen Viaje , sám Manuel de Valesco velil z lode Jesus-María-José . Keďže na bohatstve mal záujem aj francúzsky kráľ Ľudovít XIV., nechal Striebornú flotilu sprevádzať loďstvom dvadsiatich dvoch vojnových lodí pod velením Françoisa Louisa de Rousselet Châteaurenaulta na fregate Le Fort , ktoré celkovo nieslo 283 diel. Celý konvoj vyrazil z Havany 7. júla, 17. dní pred stretom v zátoke Vigo a pozostával z celkovo 56 lodí; okrem vojnových tu bolo tiež veľa obchodných lodí, ktoré sa ku koncu plavby oddelili a doplávali do Francúzska akurát včas, aby boli ušetrené útoku Angličanov a Holanďanov.. Keď admirál Châteaurenault roku 1701 vyrazil z Európy do Karibiku, vojna medzi Francúzskom a námornými mocnosťami ešte nebola oficiálne vyhlásená, napriek tomu už konvoj prijímal správy o prepuknutí nepriateľstva a Rookeovej blokáde Cádizu, obvyklého cieľa španielskych strieborných flotíl. Bolo preto jasné, že konvoj bude potrebovať nový cieľ. Valesco zvažoval malý španielsky prístav Los Pasajes, ale Châteaurenault uprednostňoval francúzsky Brest, alebo La Rochelle, či dokonca Lisabon. Nakoniec došlo ku kompromisu a 23. septembra francúzsko-španielske loďstvo vplávalo do zátoky Vigo v Galícii. Po zakotvení ale veľké byrokratické prieťahy spôsobili značné zdržanie pri vykladaní nákladu; úradníci, ktorí sa prijímania amerického tovaru zúčastnili (inšpektori, odhadcovia, kráľovskí dôstojníci a i.) boli vo veľkých prístavoch v Seville a Cádize a muselo sa na nich čakať, kým sa čokoľvek z lodí dostane na pobrežie. Keď sa s vykladaním konečne začalo, ukázalo sa, že pre vykladanie tovaru je nedostatok transportných prostriedkov. Prioritou sa stalo striebro, ktoré bolo vyložené prvé a odoslané do Luga vo vnútrozemí. Po mesiaci strávenom v zátoke tak z celej flotily boli vyložené iba tri lode. Michael Dahl: Admirál Cloudesley Shovell Spojenecké prenasledovanie V polovici októbra anglická vláda zistila prítomnosť Striebornej flotily v zátoke Vigo a okamžite vyslala poslov, aby našli Rookea a admirála Cloudesleyho Shovella, ktorý so svojou eskadrou operoval pri Ouessante. V tom čase sa admirál Rooke vracal do Anglicka, keď bol na konci septembra nútený ukončiť ťaženie proti Cádizu v dôsledku zlej koordinácie a bojovej morálky. Rooke už v tom čase vedel o španielskom konvoji; anglický kapitán Thomas Hardy na lodi Pembroke , ktorý zostal vzadu, aby sa plavil do portugalského prístavu Lagos. Kaplán na Pembroke , ktorý sa volal Beauvoir, pôvodom z Jersey, sa dozvedel od urečneného francúzskeho konzula o loďstve s pokladom prístave, túto správu Beauvoirovi potvrdil i posol z cisárskej ambasády v Lisabone. Kapitán Hardy sa okamžite pustil za admirálom Rookom, ktorého dohnal 17. októbra, aby mu zabránil prekročiť Biskajský záliv Rooke sa rozhodol proti Španielom vyraziť. Rooke vyslal lode, aby preskúmali ústie zátoky Vigo. Vyloďovacia skupina získala od jedného zajatého mnícha informácie, že časť pokladu patriaca španielskemu kráľovi Filipovi už bola vyložená na pevninu, ale že sa na palubách španielskych lodí aj tak nachádzalo ešte značné bohatstvo.


Zoznam politických článkov/É

Context: éa Éamon de Valera


Ľudovít XIV.

Context: Štátny systém Jean-Baptiste Colbert, Ľudovítov minister financií, mal veľký podiel na raste prosperity Francúzska Základnou zásadou vlády Ľudovíta XIV. bola úplná koncentrácia moci v panovníkových rukách. Iba kráľ mal rozhodovať nielen o vnútornej a zahraničnej politike, ale i o vydávaní zákonov či o slobode a neslobode svojich poddaných, ku ktorým počítal všetkých obyvateľov kráľovstva vrátane vysokej šľachty a kléru. Na to, aby mohol zodpovedne rozhodovať o takom rozsiahlom okruhu problémov, potreboval však rozsiahly aparát pomocníkov, ktorí vykonávali administratívne práce a pripravovali preňho informácie o záležitostiach, ktoré sa práve prerokúvali. Z toho vyplývalo, že výsledok konkrétneho rozhodnutia vo veľkej miere závisel od podkladov, ktoré k danej záležitosti dostal. I keď teoreticky o všetkom rozhodoval kráľ, nešlo o systém postavený na úplnej subjektívnej vôli vladára, ani o osobnú vládu v plnom slova zmysle. Skutočnú politickú moc mala nepočetná skupina radcov a pomocníkov – Conseil d Etat (Štátna rada) – ktorých si kráľ vybral a vybavil ich špecifikovanou plnou mocou. Prvým rozhodným činom jeho vlády bolo odstránenie dosiaľ všemocného vrchného intendanta financií Nicolasa Fouqueta. Bol prvým finančníkom krajiny a čelil obvineniu, že sa obohacoval na úkor celého národa. V roku 1661 bol zatknutý, postavený pred súd a odsúdený k doživotnému väzeniu. Vo väzení, kde strávil takmer dvadsať rokov, zomrel. Jeho úrad zveril Ľudovít XIV. Jeanovi-Baptistovi Colbertovi, mimoriadne vzdelanému mužovi, ktorý sa v ekonomických otázkach stal ozajstným odborníkom a v menovaní ktorého mal Ľudovít šťastnú ruku. Jeho zásluhou nastal hospodársky rast Francúzska a prílev štátnych financií. Na tomto hospodárskom rozvoji a plnej štátnej pokladnici bola založená vojenská sila Ľudovíta XIV. Na čele vojenskej organizácie stál minister Louvois, ktorý v armáde zaviedol potrebné reformy. Treťou najdôležitejšou osobnosťou štátnej rady bol minister zahraničia Hugues de Lion, jeden z niekdajších najbližších spolupracovníkov kardinála Richelieua a vynikajúci znalec európskej politiky. I s jeho pomocou získaval mladý kráľ úspechy počas prvých desiatich rokov svojej vlády. Markíz Louvois, minister vojny počas vlády Ľudovíta XIV. Zákonodarnú moc si Ľudovít uzurpoval úplne tým, že v roku 1665 odňal parlamentu hlavného mesta i provinčným zákonodarným orgánom právo vznášať pripomienky voči kráľovským rozhodnutiam. Do budúcnosti mali parlamenty novoprijaté zákony a nariadenia iba registrovať. V šesťdesiatych až osemdesiatych rokoch 17. storočia prebehli právne a hospodárske reformy. Zaviedli sa nové spôsoby vedenia civilných z trestných procesov, nové druhy daní a ciel – napr. soľná daň ( gabelle ), daň z nápojov ( aides ), daň vyberaná na hraniciach medzi provinciami ( traites ) a i. Bez zmeny však ostali základné právne normy feudálnej spoločnosti – oslobodenie od daní šľachty a cirkvi. Výsledkom hospodárskych opatrení bolo zavedenie poriadku do štátnych financií a získanie nových príjmov. Ak štátna pokladnica v priebehu vlády Ľudovíta XIV. zaznamenávala neustály rast, na jej konci sa financie v dôsledku nerealistickej zahraničnej politiky a neúmerných výdavkov kráľovského dvora dostali do katastrofálnej situácie. Vyriešiť problém mala novozavedená daň z hlavy, v roku 1694 najskôr stanovená ako jednorazová, ale od roku 1701 pravidelná. V roku 1710 bolo v krajine okrem toho zavedené platenie tzv. desatiny ( dixième ), podľa ktorej mal každý obyvateľ Francúzska platiť ročnú dávku vo výške jednej desatiny príjmu. Ani toto opatrenie však zhoršujúcu sa situáciu nezachránilo. Na dokumentáciu zúfalej situácie štátnych financií môže poslúžiť príklad z obdobia po skončení vojny o španielske dedičstvo: príjmy štátneho rozpočtu činili šesťdesiatdeväť miliónov livrejov, naproti tomu výdavky až stotridsaťdva miliónov. Štátny dlh vo výške 3,5 miliardy činil päťnásobok ročného štátneho príjmu.


Louis Joseph de Bourbon, vojvoda z Vendôme

Context: Boje v Holandsku a Španielsku V roku 1708 zahájili francúzske vojská v Holandsku mohutnú a nečakanú ofenzívu. Tá zaskočila protifrancúzsku koalíciu, ale Marlborough s Eugenom (ktorý sa medzitým stihol veľmi presvedčivo vysporiadať s Vendômovými náhradníkmi v Taliansku) zareagovali prekvapivo rýchlo a 11. júla sa pochodové formácie oboch obrovských armád zrazili pri Oudenaarde. V nasledujúcom boji, ktorý bol charakteristický najmä úplným zmätkom, kulminovali spory medzi francúzskymi veliteľmi natoľko, že sa Vendôme a vojvoda Burgundský chvíľami v podstate ignorovali a každý riadil svoje jednotky po svojom, čo nakoniec vyústilo do zdrvujúcej porážky a iba noc zachránila francúzske vojská pred obkľúčením a úplným zničením. Spory pokračovali aj po bitke a vyústili do Vendômovho odvolania. Po krátkej prestávke bol poslaný do Španielska ako veliteľ vojsk Filipa V., kde dosiahol svoj posledný veľký úspech, keď porazil vojská protifrancúzskej koalície v bitke pri Villaviciose. 1. júla 1712 vo Vinaro`s náhle zomrel.


The Death of Bessie Smith

Context: Forma Štylistickou figúrou, ktorú autor používa na vyjadrenie napätia, emocionálnych pohnútok a citového rozpoloženia hrdinov, sú mnohopočetné apoziopézy. Pozorujeme ich vo väčšine prehovorov hry.


Psychóza 4:48

Context: Dej Hra pozostáva z fragmentov rozhovorov a vnútorných monológov. Postavy, ani jednotlivé repliky nie sú vôbec vyznačené. Forma hry naznačuje, čo sa asi stane s mysľou človeka, ktorý zažije psychický kolaps. Pevné hranice medzi realitou a predstavivosťou miznú. Hranice medzi snom a bdením a medzi sebou samým a vonkajším svetom sú zborené. Napriek tomu obsah hry je nadovšetko jasný. Názov hry súvisí s časom 4:48, o ktorom sa hlas zmieňuje niekoľkokrát. O 4:48 je ľudská vôľa žiť vo svojom najnižšom bode: O 4:48 / keď sa dostaví zúfalstvo / obesím sa / počúvajúc dych môjho milenca. 4:48 ráno je ten čas, keď hlas z hry prežíva hodinu čistej mysle. V akomkoľvek inom čase, stráca schopnosť dotknúť sa samého seba – blúzni. A práve vtedy všetci ostatní ju považujú za zdravú a normálnu? Vzniká teda otázka: Kto má právo rozhodovať o tom, čo je normálne a čo nie? Dej hry sa z veľkej časti odohráva v samotnej mysli hlavnej postavy, prípadne v ambulancii psychiatra. Hra bola napísaná v štádiu ťažkej depresie a už po skúsenostiach s liečbou psychiatrov. V hre sa nachádzajú útržky zo sedení, ale aj z chorobopisu pacientky – uvádza sa tu jej stav, naordinované lieky, ich dávkovanie a ich vplyv na konanie pacientky. Hra je plná smútku, beznádeje a hnevu: Jebem ťa! Jebem ťa! Jebem ťa preto, že ma odmietaš a preto, že tu nikdy nie si, jebem ťa preto, že kvôli tebe sa cítim mizerne, jebem ťa preto, že si zo mňa vysal všetok skurvený život a lásku, jebem svojho otca predože mi skurvil celý môj žviot a jebem svoju matku preto, že ho nikdy neopustila a zo všetkých najviac jebem teba, Bože, pretože si ma stvoril aby som milovala niekoho, kto neexistuje. Jebem ťa! Jebem ťa! Jebem ťa! Hlavná postava pociťuje odpor voči pokryteckosti lekárov a ich falošnému súcitu. Znechutenie zo sveta okolo nej a túžbu umrieť charakterizuje slovami: Nič nemôže upokojiť môj hnev. A nič nemôže obnoviť moju vieru. Toto nie je svet, v ktorom si prajem žiť. Láska pre ňu znamená všetko, je schopná pre ňu čokoľvek urobiť, len aby o ňu neprišla ( Vyrežte mi jazyk / vytrhajte mi vlasy / odseknite mi údy / ale nechajte mi moju lásku / radšej by som prišla o nohy / vytrhala si zuby / a vypichla oči / než stratila svoju lásku ). Je sklamaná z lásky, pretože nikdy nenašla človeka, ktorého by mohla milovať. Nenávidí svet a Boha, pretože ju stvoril, aby milovala človeka, ktorý sa nenarodil. Cíti sa prázdna, ako by sa zmysel jej života nikdy nenaplnil. Alebo hľadal hlas v hre celý život sám seba a nikdy sa nenašiel? Som to ja, koho som nikdy nestretla, koho tvár je nalepená na spodnej strane mojej mysle. Hra Psychóza 4:48 bola uvedená 16 mesiacov po autorkinej samovražde. Kategória:Divadelné hry


The Elder Scrolls IV: Oblivion

Context: Znamenia Druhá možnosť ktorú dáva hra hráčovi na výber je voľba znamenia. Výber znamenia dáva určitú začiatočnú výhodu. ; Učeň : + 100 bodov magickej energie, 100 % slabosť voči mágii. ; Atronach : + 150 bodov magickej energie, nedokáže regenerovať magickú energiu, 50 % absorbovanie magickej energie. ; Dáma : upevní 10 bodov sily vôle, upevní 10 bodov odolnosti. ; Pán : Dokáže regenerovať zdravie, slabosť voči ohňu 25 %. ; Milenka : Raz za deň dokáže paralyzovať nepriateľa bozkom pričom stratí 120 bodov výdrže. ; Mág : + 50 bodov magickej energie. ; Rituál : Raz za deň: :: odstraší nemrtvého na 30 s; :: zregeneruje 200 bodov života. ; Had : Raz za deň: :: rozptýli kúzlo do 90 bodov na seba; :: zraní zdravie nepriateľov 3 body za 20 s; :: stratí výdrž 100 bodov; :: vylieči jed. ; Tieň : Raz za deň sa dokáže zneviditeľniť na 60 s. ; Žrebec : Upevní 20 bodov rýchlosti. ; Zlodej : Upevní obratnosť, štastie a rýchlosť o 10 bodov. ; Veža : Raz za deň: :: odomkne priemernú zámku; :: odrazí 5 % zranenia po dobu 120 s. ; Bojovník : Upevní 10 bodov Sily a Odolnosti. Kategória:The Elder Scrolls Kategória:RPG Kategória:Počítačové hry z 2006 Kategória:Hry pre Windows


Ve stínu havrana

Context: Príbeh a gameplay Hráč preberá úlohu mnícha Severina, ktorý je jedného dňa nútený utiecť z kláštora. Vyskočí von oknom, do ľadovej rieky a stratí vedomie. Prebúdza sa na kraji lesa, odkiaľ vyráža preskúmať okolitý svet a "nájsť svoju cestu", ako sa mu zjavilo v divnom sne behom jeho bezvedomia. V hre sa hráč dostáva do desiatok ručne kreslených lokácií, v ktorých čakajú klasické hádanky, rozhovory a hľadanie predmetov. Aj napriek tomu, že hru vytvorili slovenskí vývojári, hra vyšla kompletne po česky, a všetky postavy v hre nadaboval český herec Jiří Lábus.


Americký sen (divadelná hra)

Context: Prostredie Celá hra sa odohráva v obývacej izbe v dome mamky a tatka. Postavy sedia na pohovke alebo idú do vedľajšej izby, či k dverám otvoriť hosťom. Celý dej sa odohráva v jeden deň (v hre nie je uvedený čas, ani rok), ale ako uvádza podnadpis, zrejme pôjde o obdobie medzi rokmi 1939-1960.


Hra (zábava)

Context: Hry z filozofického hľadiska Podľa Finka hra sa prijíma ako životný impulz svojbytnej hodnoty a vlastného rádu, aj sa tak pestuje, chápe sa ako liek proti civilizačným škodám novodobej technokracie, vychvaľuje sa ako omladzujúca a život obnovujúca sila – a zároveň ako možnosť ponoriť sa znovu do ranej sviežej pôvodnosti a plastickej tvorby.


Hikaru Nakamura

Context: Jeho odkaz V šachovej komunite je známy najmä tým, že počas pandémie koronavírusu zapríčinil tzv. chess boom (spopularizoval šach pomocou kolaborácii s inými tvorcami obsahu na Internete a tým priviedol viac hráčov ku hre). Taktiež je známy spropagovaním šachového otvorenia "Bongcloud Attack", závislosťou na kofeíne a záľubou pozerať sa na svoj strop počas kalkulovania šachových pozícii. Zaraďuje sa medzi najlepších hráčov rýchleho šachu (Blitz/Bullet), ak nie najlepšieho na svete, v ktorom si udržuje stabilne vysoký Elo rating v "over the board" šachu, ale aj na najpoužívanejšej online stránke chess.com.


Doc Savage

Context: Súvisiace postavy Napriek vzdelaniu ho podporuje vedecký tím, ktorého členovia sú: Andrew Blodgett - chemik Theodore Marley - právnik John Renwick - architekt a inžinier Thomas J. Roberts - inžinier elektrotechniky William Harper Littlejohn - archeológ a geológ. K neskorším postavám patrí aj neter Patricia Savage, ktorá sa napriek zákazom svojho strýka zúčastňuje jeho dobrodružstiev.


Tennessee Williams

Context: Dielo Vo svojich hrách vychádzal z vlastných skúseností, predovšetkým zo svojho detstva. Pochádzal z juhu, kde v dobe po prvej svetovej vojne platili veľmi puritánske pravidlá. Hrdinovia jeho hier často unikajú do sveta ilúzií. Zápas anjelov – 1940, známa skôr ako Orfeov zostup – 1955 (prvýkrát zinscenovaná v roku 1957). Hra je postavená na kombinácii dvoch mýtov: gréckeho o Orfeovi a kresťanského o Kristovi. Orfea a zároveň Krista predstavuje tulák s gitarou Val Xavier, ktorý vstupuje do južanského pekla pokryteckej morálky, rasizmu aby z neho vyviedol Lady (Eurydiku), ktorá za svoj vzťah a vzburu proti svojmu okoliu zaplatí životom. Je zastrelená svojim manželom, keď bráni Vala pred lynčovaním. Sklený zverinec – 1944 Električka zvaná Túžba – 1947, psychologická dráma, vrchol americkej dramatickej tvorby; analýza krutého zrútenia iluzórnych predstáv o minulosti, ktoré vedú k sebaklamu; krutosť, hrubosť, násilie, brutalita – ničenie ľudských túžob a nádejí. Hlavná postava: Blanche, sestra Stella. Dej hry sa odohráva v New Orleans, kde na tej istej trase premávajú električky Túžba a Cintorín. Hlavná hrdinka je nervovo chorá Blanche, ktorá žije zo spomienok na minulosť a túži po úprimnej láske. Jej protikladom je jej švagor Stanley, tvrdý realista, ktorý ju psychicky trýzni, vysmieva sa jej. Mačka na horúcej plechovej streche – 1955, sfilmované 1958. Ústrednou postavou tejto hry je Maggie, ktorá sa vydá za syna južanského milionára. Tento milionár dostane rakovinu. Celé dielo je postavené na snahe mnohých zúčastnených získať priazeň milionára a tak sa dostať do poslednej vôle. Maggie sa vďaka týmto sporom znova zblíži s manželom, ktorý má sklony k alkoholizmu. Napísal aj značné množstvo jednoaktoviek a poviedok s rovnakými alebo veľmi podobnými námetmi.


Rithmomachia

Context: Pozri aj  Matematická hra


Pedro Rodríguez Ledesma

Context: Kariéra  Klubová Svoju kariéru začínal v CD San Isidro, odkiaľ v roku 2004 prestúpil do Barcelony. Svoj debut absolvoval v ročníku 2007/08, kedy si ho vybral tréner Rijkaard a Barcelona porazila Real Murcia 4:0. V sezóne 2008/09 patril predovšetkým do B tímu, napriek tomu si ho nový tréner Guardiola vybral do A mužstva. Veľa minút neodohral, no bol na ihrisku i vo finále Ligy majstrov proti Manchesteru United. Zlomový bol nasledujúci ročník. Po prvýkrát na seba upozornil gólom v Španielskom superpohári do siete Athletic Bilbaa, následne ako striedajúci hráč rozhodol súboj so Šachtarom Doneck o Európsky superpohár. V Lige majstrov s klubom porazil Inter Miláno či Dynamo Kyjev a presadil sa i v lige. Na MS klubov zavŕšil svojím semifinálovým gólom absolútny rekord, keď sa strelecky presadil vo všetkých šiestich súťažiach, ktoré FC Barcelona hrala. Vo finále tohto turnaja dal taktiež gól, ktorý posunul zápas s Estudiantes do predĺženia. Reprezentačná Z barcelonskej zostavy vytlačil kanoniera Thierryho Henryho, strelecky sa presadil i proti Realu Madrid a nakoniec ho tréner reprezentácie Vicente del Bosque zaradil do nominácie na svetový šampionát. Počas turnaja vytlačil zo zostavy Fernanda Torresa a nastúpil aj vo finále, ktoré rozhodol Andrés Iniesta. 20. augusta 2015 prestúpil do Chelsea FC za 27 miliónov eur.


Antonio Puerta

Context: Reprezentácia V španielskej reprezentácii odohral 1 stretnutie, v ktorom gól nestrelil. Bol takisto členom kádru reprezentácie do 21 rokov.


Jordi Masip

Context: Kariéra Narodil sa v katalánskom meste Sabadell. Keď mal 15, stal sa členom mládežníckej akadémie La Masia klubu FC Barcelona. V ročníku 2008/09 hosťoval v klube UE Vilajuïga vo štvrtej španielskej lige Tercera División. V sezóne 2014/15 bol povýšený do A-mužstva Barcelony ako tretí brankár za Čiľanom Claudiom Bravom a Nemcom Marc-André ter Stegenom. Debutoval 16. decembra 2014 v španielskom pohári Copa del Rey na Camp Nou proti tímu SD Huesca (výhra 8:1).


Mario Kempes

Context: Klubová kariéra Na klubovej úrovni zažil najviac slávy v drese španielskej Valencie. V roku 1979 s ňou vyhral Copa del Rey - španielsky pohár a o rok neskôr aj Pohár víťazov pohárov a európsky Superpohár. V sezónach 1976/77 a 1977/78 bol najlepším strelcom španielskej ligy. V týchto sezónach strelil 24 a 28 gólov. Neskôr hrával v Rakúsku, Čile a v Indonézií.


Munir El Haddadi

Context: Klubová kariéra  Počiatky Za tím Cadete A klubu CF Rayo Majadahonda, kde hosťoval z Atlética Madrid a ktorý uchvátil na skúške v roku 2010, dal v 29 zápasoch 32 gólov. Vďaka nim prilákal pozornosť takých veľkoklubov ako sú Real Madrid, Manchester City alebo Barcelona, do ktorej akadémie v lete 2011 vstúpil. FC Barcelona Len čo sa dostal do juniorského mužstva Barcelony, nastúpil v sezóne 2013/14 do UEFA Youth League, mládežníckej podoby Ligy majstrov UEFA. Svoj debut v tejto súťaži si odkrútil proti Ajaxu, ktorému dal dva góly. Rovnaký počet dal i juniorom AC Milána a dánskeho FC Kodaň. Vo vyraďovacej fáze sa potom v každom zápase trafil minimálne raz. Turnaj nakoniec zakončil s 11 gólmi z 10 zápasov, medzi ktorými bolo i finále proti portugalskej Benfice Lisabon. Tu sa El Haddadi opäť presadil dvakrát a prispel tak k výhre svojho mužstva 3:0. Na počiatku roku 2014 bolo jeho meno spojované s prestupmi do celkov ako Arsenal, Paris Saint-Germain či Bayern Mníchov. Avšak 3. marca predĺžil kontrakt s Barcelonou, ktorá ho v tíme FC Barcelona udrží do konca júna roku 2017. Jeho výkupná klauzula bola stanovená na 12 miliónov eur a v prípade, že by sa stal oficiálnym členom A-tímu, vyšplhala by sa ešte o 23 miliónov vyššie na 35 miliónov. Potom, čo zostal ako nevyužitý náhradník v zápasoch s CD Tenerife a Deportivom La Coruñou si svoju premiéru za béčko odbyl deň pred predĺžením kontraktu v druholigovom dueli s RCD Mallorkou, ktorý béčko vonku vyhralo 2:1. Munir do neho nastúpil v 72. minúte, keď striedal Sandra Ramíreza. Svoj prvý gól dal opäť pri víťazstve 2:1, tentokrát 19. apríla doma proti Girone. Dňa 24. augusta 2014 si talentovaný útočník pripísal premiéru aj medzi dospelými, keď vo veku 18 rokov a 357 dní nastúpil v základnej zostave úvodného kola Primery División proti Elche. Za 67 minút, po ktorých ho vystriedal Pedro Rodríguez, stihol dať druhý gól zápasu, keď vďaka ďalším dvom zásahom Lionela Messiho zápas skončil 3:0.


Santi Cazorla

Context: Kariéra  Klubová V prestupovom období 2008/2009 ako hráč Villarealu odmietol ponuku prestúpiť do Realu Madrid za sumu 16 miliónov eur. 4. apríla 2009 sa v zápase španielskej ligy proti Almerii zranil. V roku 2011 prestúpil do tímu Malaga za 14 miliónov eur. Reprezentačná Bol nominovaný na Euro 2008, kde väčšinou nastupoval ako striedajúci hráč. V štvrťfinálovom rozstrele proti Taliansku premenil v druhej sérií pokutových kopov svoj pokus.


Sergio Busquets

Context: Osobné Sergiov otec Carles bol taktiež futbalistom. V 90. rokoch chytal za Barcelonu ako náhradný brankár.


Carles Aleñá

Context: Klubová kariéra  Barcelona Aleñá sa narodil v Mataré, v mestskej časti Barcelony. Futbal začal hrávať ako 7-ročný, a to v mládežníckych kategóriách FC Barcelona. Po tom, ako postupne prešiel mládežou, začal hrať za FC Barcelonu B. Debutoval 29. augusta 2015 v zápase proti CF Pobla de Mafumet. Zápas sa skončil . Do konca roka 2015 dal Aleñá gól v UEFA Youth League, teda mládežníckej Lige majstrov. V decembri dal svoj prvý gól za Barcelonu B. Skóroval pri vonkajšej prehre s CD Eldense. Debut za A-tím Barcelony prišiel 30. novembra 2016, a to v zápase Copa del Rey proti Hércules CF. V La Lige Aleñá debutoval 2. apríla 2017 ako náhradník za Ivana Rakitića pri vonkajšej výhre nad Granadou. 28. júna 2017 podpísal profesionálny kontrakt s Barcelonou, ktorý zahŕňal výstupnú klauzulu 75 miliónov eur. V júli 2018 bol nominovaný na prestížnu cenu Golden Boy. 4. decembra 2018 bol oficiálne predstavený ako hráč A-tímu. 3 dni predtým dal svoj prvý gól v La Lige, a to proti Villarrealu. Barcelona doma vyhrala . V sezóne 2020/21 ho barcelonský veľkoklub poslal na hosťovanie do španielskeho klubu Getafe CF.


Josep Guardiola

Context: Kariéra Väčšinu svojej kariéry odohral v drese katalánskeho veľkoklubu FC Barcelona, ktorého trénerom bol od roku 2008 do roku 2013. Od roku 2013 do roku 2016 trénoval Bayern Mníchov. Teraz trénuje anglický klub Manchester City. Hrával na poste defenzívneho stredopoliara. V roku 1984 sa stal hráčom FC Barcelona, do prvého tímu sa prebojoval o sedem rokov neskôr. V roku 2001 prestúpil do talianskej Brescie, z ktorej počas nasledujúcich sezón hosťoval v ďalších kluboch. Po konci sezóny 2007-08 nahradil Franka Rijkaarda na poste hlavného trénera Barcelony. Pod jeho vedením došlo k zmene hráčov v klube (odišli Ronaldinho, či Deco) a k zisku treble v sezóne 2008-09. Hneď v prvej sezóne 2013-14 v klube FC Bayern dokázal získať Nemecký pohár a Bundesligu zároveň.


Diego Lugano

Context: Kariéra Klubovú kariéru začal v Club Atlético Tres Esquinas Canelones a neskôr Club Atlético Libertad. V roku 1998 sa stal vo svojich 18-tich rokoch majstrom krajiny s tímom Libertad. V roku 1999 prestúpil do tímu Nacional Montevideo a o pár rokov na to prestúpil do Plaza Colonia.


AS Rím

Context: Aktuálna súpiska  (na hosťovaní z Chelsea) (na hosťovaní z Manchester United) (na hosťovaní z Atlético Madrid) (na hosťovaní z Fiorentina) (na hosťovaní z Atalanta) Kapitán klubu (na hosťovaní z Arsenal FC)


Rafinha

Context: Kariéra V profesionálnom futbale debutoval v drese FC Barcelona.


Dele Alli

Context: Klubová kariéra V detstve hral v tíme City Colts . Vo veku 11 rokov odišiel do klubu Milton Keynes Dons . Na prelome rokov 2014/2015 prestúpil do severolondýnského tímu Tottenham Hotspur. Do leta 2015 bol na hosťovaní, ale po návrate do Spurs na seba upútal pozornosť. Začiatkom augusta, tesne pred štartom Premier League si zaslúžil základnú zostavu svojím výkonom proti madridskému Realu. V zápase s "Bielym baletom" nasadil jasličky uznávanému stredopoliarovi Lukovi Modrićovi. Zaistil si miesto v základnej zostave a začal pravidelne nastupovať do zápasov.


Real Madrid CF

Context: Aktuálna súpiska Kapitán klubu Hráči na hosťovaní: Brahim Díaz v AC Miláno Reinier v Girona FC Antonio Blanco v Cádiz FC


Ousmane Dembélé

Context: Klubová kariéra S futbalom začal v roku 2004 tíme ALM Évreux, v roku 2009 prestúpil do klubu Évreux FC. Jeho v 13-tich rokoch ho získal klub Stade Rennais. Stade Rennais FC Debutoval v drese rezervného tímu Stade Rennais 6. septembra 2014, keď striedal Zana Alléeho. Svoj prvý gól dal 9. novembra 2014 proti Stade Lavallois. V prvej sezóne dosiahol 13 gólov v 18 zápasoch. Borussia Dortmund V lete 2016 prestúpil do nemeckého klubu Borussia Dortmund, kde podpísal päťročnú zmluvu. Debutoval v zápase proti Bayernu v ktorom Dortmund prehral 0-2. Svoj prvý gól zaznamenal 20. septembra 2016 v zápase Bundesligy proti VfL Wolfsburgu, ktorý Dortmund vyhral 5-1. Dňa 22. novembra 2016 zaznamenal svoj prvý gól v Lige majstrov, keď nemecký klub porazil Legiu Varšavu 8-4 v skupine. V letnom prestupovom období roku 2017 sa oň zaujímal katalánsky klub FC Barcelona, ktorý prišiel o svojho ofenzívneho hráča Neymara. FC Barcelona V auguste 2017 prestúpil za 105 miliónov eur (+ bonusy) do katalánskeho klubu FC Barcelona pôsobiaceho vo španielskej Primera División a stal sa tak druhým najdrahším hráčom histórie po Neymarovi, ktorý v lete odišiel za 222 miliónov eur z Barcelony do Paris Saint-Germain FC. Teraz nosí na drese číslo 11 po Neymarovi. Za Barcelonu debutoval 9. septembra keď v 68. minúte nahradil Gerarda Deulofea v zápase v ktorom Barcelona vyhrala 5-0 nad RCD Espanyol Espanyol na Camp Nou a prihral na gól Suárezovi. Vo svojom prvom štarte v základnej zostave o osem dní neskôr v Getafe CF si zranil Achillovu šľachu a bol odpísaný na štyri mesiace. 9. mája skóroval dvakrát v zápase proti Villarealu v ktorom Barca vyhrala 5-1.


Santiago Bernabéu Yeste

Context: Hráčska kariéra V drese Real Madrid debutoval v roku 1913. V roku 1917 vyhral s tímom Španielsky pohár, keď vo finále vyhral Real Madrid nad Arenas Guecho 2:1. Hráčsku kariéru ukončil v roku 1927.


David Trezeguet

Context: Klubová kariéra Desať sezón patril medzi opory talianskeho Juventusu Turín s ktorým vyhral Seriu A a dostal sa až do finále Ligy majstrov UEFA, kde jeho tím nestačil na AC Miláno. V júli 2013 odišiel hosťovať z argentínskeho klubu River Plate do iného argentínskeho celku Newell s Old Boys potom čo s ním prestal tréner River Plate Ramón Díaz počítať. S Newell s Old Boys sa dohodol na ročnej zmluve.


Phil Kessel

Context: Zdravotné ťažkosti 11. decembra 2006 jeho rodina oznámila, že bol hospitalizovaný pre príčinu nesúvisiacu s hokejom. Neskôr bostonský športový komentátor Bob Lobel upresnil, že ide o rakovinu semenníkov. 16. decembra bolo oznámené, že operácia prebehla úspešne (bol odstránený napadnutý semenník) a o niekoľko týždňov sa bude môcť vrátiť na ľad, čo sa aj stalo.


Ian Holm

Context: Úmrtie Mnoho rokov bojoval s Parkinsonovou chorobou. Zomrel v nemocnici 19. júna 2020 vo veku 88 rokov.


Jakov Fak

Context: Poznámky  Na 14. mieste skončil spolu s Michaelom Roeschom.


Just Jaeckin

Context: Povedali o ňom


Bill Durnan

Context: Osobný život Po zavesení korčúľ na klinec sa začal venovať trénovaniu, istý čas bol lodivodom Ottawy Senators. Zomrel v októbri 1972 z dôvodu zlyhania obličiek. V posledných rokoch života trpel cukrovkou a jeho zdravie sa rapídne zhoršovalo.


Juraj Sabol

Context: Nieco o nom


Tamás Mocsai

Context: Neštastie Začiatkom marca 2009 v zápase proti Göppingenu (23:29) v 49. minúte spadol na zem po zrážke so súperovým hráčom. Následne ostal ležať v bezvedomí. Rozhodca zápas neprerušil a tak klubový lekár Andreas Bickelhaupt vybehol na palubovku a zistil čo sa stalo. Otvoril mu ústa a vytiahol jazyk. Hráč sa po dvoch minútach prebral. Neskôr ho previezli do nemocnice, kde mu zistili silný otras mozgu a zlomený prst.


Roland Bartetzko

Context: Vojenská kariéra a účasť vo vojne v Juhoslávii Vojenský výcvik a vojenskú službu absolvoval v Nemeckej armáde, kde ako výsadkár dosiahol hodnosť rotného. V roku 1992 nastúpil na vysokú školu, avšak vzdelanie nedokončil, pretože sa vydal zapojiť do vojny v Bosne a Hercegovine na strane Chorvátskeho obranného výboru, čo odôvodnil morálnymi i osobnými dôvodmi. Jednak veril v to, že Chorváti viedli spravodlivú vojnu, jednak ovplyvnený filozofickými prácami Mauricea Maeterlincka, Thomasa Manna, Charlesa Baudelairea či Friedricha Nietzscheho pokladal účasť vo vojne za spôsob ako dosiahnuť „vyšší stupeň vedomia“ , teda za „míľnik na mojej ceste za sebanaplnením“ . Následne sa po vypuknutí vojny v Kosove pridal na stranu Kosovskej oslobodzovacej armády, jednak kvôli tomu, že ho lákala myšlienka zapojiť sa do partizánskej vojny, na čo bol ako výsadkár vycvičený, avšak nemal možnosť sa jej zúčastniť. Zároveň pokladal boj kosovských povstalcov za nezávislosť za správny. „Po tom, čo som videl, čo Srbi konali v Bosne som nemohol sedieť a čakať kým niekto iný urobí niečo na pomoc kosovskému obyvateľstvu“ .


René Herms

Context: Smrť Zomrel 9. januára 2009 v dome jeho svokry na zlyhanie srdcového svalu. Zlyhanie mala za následok chrípka, ktorú krátko pred smrťou prekonal.


Silvester Krčméry

Context: Povedali o ňom


Francesc Fàbregas

Context: V novembri 2008 sa stal kapitánom Arsenalu Londýn, po Williamovi Gallasovi. Navzdory kritike podával lepšie a lepšie výkony. Za azda najlepší výkon v Lige majstrov možno pokladať zápas proti klubu Real Madrid a zápas štvrťfinále proti klubu Juventus Turín, kde svojím výkonom pomohol Arsenalu až do finále s FC Barcelona.redirect Šablóna:Bez citácie Cesca začali prirovnávať k W.Rooneymu a k najlepšiemu futbalistovi minulých rokov Ronaldinhovi.redirect Šablóna:Bez citácie Podľa talianskych médii sa oňho zaujímal klub AC Miláno aj Real Madrid. On však zdôraznil, že je hráčom Arsenalu až do roku 2014. V marci 2009 sa vyjadril, že z Arsenalu by odišiel len vtedy, ak klub opustil súčasný tréner Arsène Wenger.


Gabonské národné futbalové mužstvo

Context: Známi hráči  Pierre-Emerick Aubameyang (FC Barcelona) Mario Lemina (OGC Nice)


Gary Neville

Context: Trofeje  Premier League (8): 1995-96, 1996-97, 1998-99, 1999-2000, 2000-01, 2002-03, 2006-07,2007-2008 Liga Majstrov (2): 1998-99,2007-2008 FA Cup (3): 1996, 1999, 2004 Ligový pohár (1): 2006 FA Community Shield (3): 1996, 1997, 2008 Interkontinentálny pohár (1): 1999 Majstrovstvá klubov (1): 2008


Patrice Evra

Context: Trofeje  2003 - Coupe de la Ligue s Monacom 2003 - Ligue 1 s Monacom – 2. miesto 2004 - Liga majstrov UEFA s Monacom – Finále 2006 - Carling Cup s Manchesterom United 2007 - FA Premier League s Manchesterom United 2007 - FA Community Shield s Manchesterom United 2008 - FA Premier League s Manchesterom United 2008 - Liga majstrov UEFA s Manchesterom United – Víťaz


Robin van Persie

Context: Arsenal V drese Arsenalu získal ocenenie Hráč roku Premier League (PFA) za sezónu 2011-2012. K zisku ocenenia mu pomohla aj koruna strelcov v anglickej najvyššej súťaži v tomto ročníku, kde nastrieľal celkom 30 gólov. Dostal sa aj do Jedenástky roku v Premier League.


Edwin van der Sar

Context: Trofeje  Klubové Ajax Eredivisie: 1994, 1995, 1996, 1998 KNVB Cup: 1993, 1998, 1999 Liga majstrov: 1995 UEFA Cup: 1992 Európsky Superpohár: 1995 Interkontinentálny pohár: 1995 Fulham Intertoto Cup: 2002 Manchester United Premier League: 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 Ligový pohár: 2006 Community Shield: 2007, 2008 Liga majstrov: 2008 MS klubov FIFA: 2008 Individuálne Najlepší európsky brankár: 1995


Papa Bouba Diop

Context: Kariéra  Reprezentačná Na Majstrovstvách sveta vo futbale 2002 strelil tri góly. Okrem iného, strelil aj prvý gól celých Majstrovstiev sveta. Bolo to v zápase proti Francúzsku na 1:0. Keďže tento zápas sa skončil 1:0, tak tento gól bol aj víťazný. Druhý gól strelil v zápase proti Uruguaju na 2:0 a tretí v tom istom zápase na 3:0. Tento zápas sa skončil 3:3.


Wes Brown

Context: Trofeje  FA Premier League: 1998-99, 1999-00, 2000-01, 2002-03, 2006-07, 2007-08 Ligový pohár: 2006, 2010 Community Shield: 2003, 2007, 2008, 2010 FA Cup: 1999, 2004 Liga majstrov UEFA: 1999, 2008


Jonathan Woodgate

Context: Reprezentačná kariéra Za Anglicko nastúpil v siedmich zápasoch. Reprezentuje od roku 1999.


Charlie George

Context: Klubová kariéra Arsenal Rodák z Londýna bol fanúšikom Arsenalu už ako dieťa. V roku 1966 sa mu splnil sen a stal jeho hráčom. Debutoval 9. augusta 1969 proti Evertonu, ale Arsenal prehral 1 – 0. Už v tejto sezóne sa stal dôležitou súčasťou tímu keď odohral 39 zápasov a dal góly v obdobe dnešnej Európskej ligy tímom ako Ajax Amsterdam a RSC Anderlecht, ktorý Arsenal vyhral 4 – 3 po predĺžený. Charlie si nešťastne zlomil členok na začiatku nasledujúcej sezóny po zrážke s brankárom Evertonu Gordonom Westom, vrátil sa po piatych mesiacoch a hral významnú úlohu v Arsenale v sezóne 1970/71. Vtedy sa mu podarilo skórovať päťkrát v 17 zápasoch. Ale vrcholom jeho sezóny bol FA Cup, kde skóroval vo štvrtom, piatom a šiestom kole, rovnako sa ukázal ako rozdielový hráč vo finále FA Cupu 1971 proti Liverpoolu. Skóroval v predĺžený a vďaka nemu Arsenal vyhral 2 – 1. George hral ďalšie štyri sezóny v Arsenale, tiež hral vo finále FA Cupu 1972, ktorý Arsenal prehral s Leedsom United 1 – 0. Ani on nebol výnimkou a tiež trpel zraneniami. Dokonca sa dostal do konfliktu s vedením klubu a v sezóne 1971/72 bol disciplinovaný dvakrát. Na Vianoce roku 1974 sa dostal na prestupovú listinu, a v júli 1975 ho kúpilo Derby County za £100 000. Celkovo odohral 179 zápasov so 49 gólmi. Derby County V Derby strávil tri roky, kde pamätne skóroval hat-trick proti Realu Madrid v Lige majstrov, hoci Derby prehralo 5 – 6 po predĺžený. Ďalšie 3 góly strelil za Derby v Európskej lige UEFA. Iné kluby Hrával ešte za Minnesotu Kicks v juhoamerickej futbalovej lige. Taktiež hrával aj za Southampton do ktorého sa vrátil v decembri 1978 ale často ho sužovali zranenia a preto bol poslaný na hosťovanie do Nottinghamu Forest. Vo finále Ligy majstrov, ktorá sa hrala ešte na dva zápasy dal v prvom gól. Nottingham vyhral 1 – 0 a druhý zápas remizoval 1 – 1 a tak sa stal víťazom. Po sezóne sa vrátil späť do Southamptonu. V lete 1981 podpísal zmluvu s klubom Bulova v Hongkongu. O rok sa už sťahoval späť do Anglicka do Bournemouthu. Taktiež prestúpil ešte do Dundee United ale neodohral v ňom ani jeden zápas. Rovnaký osud ho čakal aj v Coventry City.


Pat Jennings

Context: Klubová kariéra  Newry Town & Watford Hral za Shamrock Rovers do 18 rokov už vo veku 11 rokov. V 16 rokoch sa vrátil späť do svojho rodného mesta, do tímu Newry Town, s ktorým dokonca aj vyhral pohár juniorov. Tottenham Hotspur Jennings tu strávil 13 rokov, keď odohral 472 ligových zápasov a 591 vo všetkých súťažiach. So Spurs vyhral v roku 1967 FA Cup, Anglickú ligu v rokoch 1971 a 1973, a Pohár UEFA v roku 1972. Patovi sa podarilo dokonca dať gól z vlastnej polovice ihriska proti Manchesteru United v FA Cupe. V roku 1973 ho asociácia novinárov menovala ako futbalistu roka. Arsenal V auguste 1977, prestúpil k najväčšiemu rivalovi Tottenhamu, do Arsenalu. Spurs sa domnievali že to urobil kvôli tomu, že sa blížil jeho koniec futbalovej kariéry, no opak bol pravdou. V Arsenale strávil 8 rokov. Pomohol mu dostať sa trikrát do finále FA Cupu v rokoch 1978, 1979, 1980 a v tom istom roku do Pohára UEFA. Ale, Arsenal vyhral len vo finále FA Cupu v roku 1979 nad Manchestrom United. Pat celkovo odohral 327 zápasov za Arsenal. Dňa 26. februára 1983 dosiahol významný míľnik a to 1000 odohraných zápasov v najvyššej lige proti West Bromwich Albion, ktorý skončil remízou 0 – 0.


David Degen

Context: FC Basel 1893 – hosťovanie (2007 – 2008) Po vypadnutí Borussie Mönchengladbach ho manažér Borussie Jos Luhukay uvoľnil na hosťovanie do FC Basel 1893 (20 zápasov, 3 góly).


Henri Bienvenu

Context: Cotonsport Garoua (2003-2005) Svoju kariéru začal v kamerúnskom klube Cotonsport Garoua, kde hral 55 zápasov a strelil 29 gólov.


Tréner roka FA Premier League

Context: Zoznam víťazov Rok Tréner Klub Poznámka 1993/94 Manchester United Zisk double za výhru v FA Cup a FA Premier League. 1994/95 Blackburn Rovers Získal z Blackburnom ligový titul po 80 rokoch. 1995/96 Manchester United Zisk druhého double za tri roky. 1996/97 Manchester United Zisk štvrtého ligového titulu. 1997/98 Arsenal Prvý zahraniční tréner ktorý vyhral s Arsenalom ligový titul a aj double. 1998/99 Manchester United Zisk Treble: Liga Majstrov, FA Premier League a FA Cup. 1999/00 Manchester United Zisk šiesteho ligového titulu. 2000/01 Ipswich Town Trénoval Ipswich Town v Európskych pohároch v prvej sezóne pôsobenia. 2001/02 Arsenal Zisk druhého double a neporaziteľnosť na ihriskách súpera. 2002/03 Manchester United Zisk ôsmeho titulu. 2003/04 Arsenal Zisk tretieho titulu a neprehral ani jeden ligový zápas. 2004/05 Chelsea Získal z Chelsea ligový titul po 50 rokoch a získal najviac ligových bodov v lige v histórii FA Premier League. 2005/06 Chelsea Druhýkrát za sebou získal z Chelsea ligový titul. 2006/07 Manchester United Zisk deviateho titulu. 2007/08 Manchester United Zisk desiateho ligového titulu a Ligy Majstrov. 2008/09 Manchester United Zisk tretieho ligového titulu za sebou. 2009/10 Tottenham Hotspur Prvý Angličan z týmto ocenením za štvrté miesto s Tottenhamom a prerušenie nadvlády veľkej štvorky. 2010/11 Manchester United Kategória:FA Premier League Kategória:Tréneri FA Premier League


Antonio Puerta

Context: Kariéra Ľavonohý futbalista, ktorý nastupoval na ľavej strane futbalového ihriska. Jeho futbalové umenie ho priviedlo do reprezentácie a vzbudilo záujem takých klubov, ako Real Madrid, Arsenal alebo Manchester United.


Kevin Nolan

Context: Reprezentácia V národnom tíme neodohral ani jeden zápas. Hral len v anglickom národnom mužstve do 19 rokov a 21 rokov. Kategória:Anglickí futbalisti Kategória:Hráči Bolton Wanderers FC


Marek Rodák

Context: Klubová kariéra Rodák odišiel na hosťovanie do Accrington Stanley kde 14. januára 2017 debutoval v English Football League proti Cheltenham Town. Vo Fulhame debutoval 8. augusta 2017 v ligovom pohári proti Wycombe Wanderers. V ten mesiac odišiel na hosťovanie do konca sezóny do Rotherham United. Do klubu sa znova vrátil na ďalšie sezónne hosťovanie. Do Fulhamu sa vrátil na sezónu 2019-20, kde odohral 38 zápasov a pomohol Fulhamu postúpiť do Premier League cez play-off.


Josh Hartnett

Context: Súkromný život Od roku 2012 tvoril pár s anglickou herečkou Tamsin Egerton, za ktorú sa v roku 2021 oženil. Majú spolu tri deti.


Boris Borgula

Context: 2004 - doteraz Od roku 2004 sa po ukončení aktívnej kariéry venuje profesionálnemu trénerstvu.


Tomáš Drucker

Context: Iné V roku 2016 získal ocenenie magazínu Forbes a poradenskej spoločnosti PwC „The Most Respected CEO 2016“. Je ženatý a má dve deti.


Martin Jakubec

Context: Popieranie pandémie Počas pandémie ochorenia COVID-19 sa opätovne zviditeľnil na svojom YouTube kanáli, na ktorom lákal pozornosť konšpirátorov vyhlasovaním nepodložených tvrdení za vedecké fakty. Dlhodobo odmieta antigénové a PCR testovanie, kritizuje vakcináciu a spochybňuje závažnosť pandémie. O vakcínach tvrdí, že zaočkovaní infikujú nezaočkovaných zdravých ľudí a sú „chodiaca smrť“, „do dvoch rokov budú všetci zomierať“.


Peter Dufka

Context: Pôsobenie v Rádiu Vatikán Začiatok pôsobenia vo vatikánskom rozhlase sa datuje k roku 1997, presne 2. augusta 1997, kedy sa stal redaktorom. Vedúcim slovenskej sekcie sa stal v novembri 2009. V októbri 2011 začal prednášať na univerzite, preto opustil vedúcu pozíciu a stal sa externým spolupracovníkom. V Rádiu Vatikán vysiela pravidelnú rubriku „Spiritualita súčasného človeka“ a prispieva do rubriky „Rozhovor týždňa“ .


Tom Welling

Context: Osobný život Po štvorročnom vzťahu si v roku 2002 vzal svoju priateľku Jamie, s ktorou žil v Los Angeles. V novembri 2015 sa dvojica rozviedla.


Sergej Anatolievič Ovčinnikov

Context: Smrť Podľa polície sa 29. augusta 2012 v skorých ranných hodinách obesil v hoteli Valamar Diamant v chorvátskom meste Poreč. V tom čase bol trénerom ruského klubu Dynamo Krasnodar a v Poreči bol na príprave s mužstvom.


Peter Zůbek

Context: Ďalšie pôsobenie Po ukončení hráčskej a trénerskej kariéry ostal žiť v meste Fredrikstad do leta 2011, odvtedy býva v Košiciach kde pracuje v stavebnej firme. Je ženatý, s manželkou Zuzanou majú synov Petra a Tomasa.


Nikola Gruevski

Context: Osobný život 12. mája 2007 sa oženil s Borkicou Manceva, majú dcéru.


Angus T. Jones

Context: Zaujímavosti Za každú jednu epizódu mu pribudlo na účet 300 000 dolárov (230 000 eur). Iné projekty


Arsène Wenger

Context: Externé odkazy  Profil na Arsenal.com FotbalJinak.cz: Šestnáct sezon Wengera v Arsenalu. Tři tituly a sedm let půstu Kategória:Francúzski futbaloví tréneri Kategória:Držitelia Radu britského impéria Kategória:Osobnosti zo Štrasburgu


Euzebiusz Smolarek

Context: Kariéra Profesionálnu kariéru začal v roku 2000 klube Feyenoord Roterdam. V roku 2005 prestúpil do Borussie Dortmund. Po dvoch sezónach prestúpil do španielskeho klubu Racing Club de Santander. Od roku 2008 je na hosťovaní v anglickom klube Bolton Wanderers.


Jermain Defoe

Context: Reprezentácia Prvý zápas v národnom tíme Anglicka odohral proti Poliakom 8. septembra 2004 na kvalifikácii majstrovstiev sveta a dal prvý gól zápasu. Zápas nakoniec skončil 2-1 pre Anglicko. Za Anglicko odohral vyše 30 zápasov. Kategória:Anglickí futbalisti Kategória:Hráči Tottenham Hotspur FC Kategória:Hráči West Ham United FC Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 Kategória:Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2012 Kategória:Osobnosti z Londýna


Romelu Lukaku

Context: Klubová kariéra Prešiel mládežníckou akadémiou Anderlechtu Brusel. Už vo veku pätnásť rokov začal hrávať za A družstvo Anderlechtu. Tam ho začali oslovovať "Mladý Drogba"., Didier Drogba je jeho dlhoročným vzorom, čo ovplyvnilo jeho prestup do klubu Chelsea FC (za 22 miliónov libier). Potom nasledovalo hosťovanie vo W.B.A, kde nastrieľal v 35 zápasoch 17 gólov a pridal 7 asistencií. V poslednom zápase sa rozlúčil hetrikom proti Manchestru United. Tvrdilo sa, že bude hráčom číslo 1. no tréner José Mourinho ho poslal na jednu sezónu hosťovať do Evertonu. V tomto klube dokázal vstreliť 16 gólov a pridal 8 asistencií. Potom prišiel v r. 2014 trvalý prestup z Chelsea do Evertonu, kde sa okamžite stal hlavným a hlavne svetovým útočníkom. A po sezóne 2016/2017 odmietol podpísať nový kontrakt s Evertonom a rozhodol sa prestúpiť do Manchestru United.


Sergej Alexandrovič Volkov

Context: Hodnosti  21. októbra 1995 - poručík 2. októbra 1996 - nadporučík 29. októbra 1998 - kapitán ? - Major 16. decembra 2004 - podplukovník


Unión Deportiva Almería

Context: Aktuálna súpiska kapitán


Prinz Eugen (ťažký krížnik)

Context: Služba Ešte počas vyzbrojovania jednotku zasiahli bombardéry RAF v júni 1940. Kriegsmarine ho prebrala 1. augusta 1940. Až do mája 1941, keď sa pripojil k lodi Bismarck, absolvovala posádka výcvik a rôzne testy.


Tim Burke

Context: Olympijské hry Zúčastnil sa dvoch ZOH, jeho najlepší výsledok bolo umiestnenie sa na 9. priečke v rámci pretekov štafiet mužov. Najlepší individuálny výsledok je 18. miesto z pretekov s hromadným štartom na ZOH 2010. Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 2010 ZOH Vancouver 47. 46. 18. 45. 13. 2006 ZOH Turín 35. 36. - 58. 9.


Hidenori Isa

Context: ZOH Zatiaľ sa zúčastnil troch ZOH s tým že maxium dosiahol v roku 2006 keď v súťaži štafiet skončil na 12. mieste. Olympijské hry Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 2010 ZOH Vancouver 68. - - 83. 2006 ZOH Turín 38. 35. - 63. 12. 2002 ZOH Salt Lake City 62. - - 44. 13. ;Legenda SP – šprint PU – stíhacie preteky MS – preteky s hromadným štartom IN – vytrvalostné preteky TE – preteky štafiet


Augustín Malár

Context: Hodnostný postup  august 1915: Kadet-ašpirant 1 apríl 1916: Práporčík 13.február 1918: Poručík 1.október 1918: Nadporučík 1.máj 1919: Kapitán 28, jún 1923: Štábny kapitán 1. január 1931: Major 1. január 1937: Podplukovník 17. máj 1939: Plukovník 1. január 1942: Generál II.triedy


Boston Bruins

Context: Kapitáni tímu v histórii  Bez kapitána, 1924-27 Lionel Hitchman, 1927-31 George Owen, 1931-32 Dit Clapper, 1932-38 Cooney Weiland, 1938-39 Dit Clapper, 1939-47 John Crawford, 1947-50 Milt Schmidt, 1950-55 Ed Sandford, 1955 Fernie Flaman, 1955-61 Don McKenney, 1961-63 Leo Boivin, 1963-66 John Bucyk, 1966-67 Bez kapitána, 1967-73 John Bucyk, 1973-77 Wayne Cashman, 1977-83 Terry O Reilly, 1983-85 Ray Bourque & Rick Middleton, 1985-88 (spolu-kapitáni) Ray Bourque, 1988-2000 Jason Allison, 2000-01 Bez kapitána, 2001-02 Joe Thornton, 2002-05 Bez kapitána, 2005-06 Zdeno Chára , 2006-2020 Patrice Bergeron , 2020-súčasnosť


Roland Lessing

Context: Juniorské majstrovstvá sveta Jeho najlepším umiestnením v rámci JMS v biatlone je 37. miesto z individuálnych pretekov z roku 1997. Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 1998 JMS Forni Avoltri 45. - - 47. - 1997 JMS Jericho a Val Cartier - - - 37. - Legenda SP - šprint PU - stíhacie preteky MS - preteky s hromadným štartom IN - vytrvalostné preteky TE - preteky štafiet MIX - preteky zmiešaných štafiet DNS - nenastúpil na štart LPD - dostihnutý o kolo


Jozef Kováčik (generál ČSĽA)

Context: Ocenenia Za svoje bojové zásluhy bol odmenený mnohými československými aj zahraničnými vyznamenaniami.


Dmitrij Vladimirovič Malyško

Context: Svetový pohár Najlepšie umiestnenia v celkovom hodnotení SP v jeho doterajšej kariére boli 8. a 19. miesto. Sezóna Miesto 2012/13 8. 2011/12 19.


Francesc Fàbregas

Context: Futbal začal hrať v juniorských tímoch klubu FC Barcelona. Na šampionáte FIFA U-17 v roku 2003 získal ocenenie Adidas Golden Shoe (Za najlepšieho strelca) a Golden Ball (Za najlepšieho hráča na turnaji). Potom o neho prejavil záujem Arsenal FC a 11. septembra 2003 sa stal Fabregas hráčom tohto klubu. Prvýkrát za Arsenal nastúpil 23. októbra 2003 v Ligovom Pohári na domácej pôde proti Rotherham United; bol najmladším hráčom, ktorý kedy nastúpil v základnom mužstve, mal v tom čase iba 16 rokov. O niekoľko dní sa stal aj najmladším strelcom Arsenalu, keď svojím gólom pomohol k výhre nad Wolverhampton Wanderers FC 5 – 1. V roku 2003 však neodohral žiadny ligový zápas.


Jozy Altidore

Context: Kariéra  Red Bull New York V roku 2006 bol draftovaný klubom MetroStars v prvom kole zo 17. miesta. V Major League Soccer debutoval 23. augusta 2006 v zápase proti Lamar Hunt US, jeho mužstvo vyhralo 3:1. Prvý gól strelil 16. septembra toho istého roku v 83. minúte zápase proti Columbus Crew. Tento gól bol zároveň víťazný, MetroStars vyhralo 1:0. O týždeň neskôr, pri prehre 3:4 v derby proti DC United skóroval taktiež. V prvých siedmich zápasov v ktorých nastúpil skóroval sedemkrát, čím sa stal obľúbeným hráčom u fanúšikov. V semifinále play-off Východnej konferencie skóroval pri prehre 2:1 v zápase proti DC United vo veku 16 rokov a 337 dní a stal sa tak najmladším strelcom gólu v play-off Major League Soccer, čím prekonal starý rekord DaMarcusa Beasleyho o takmer tri roky. V novembri 2007 sa v médiach objavili špekulácie ohľadom prestupu, spomínal sa anglický klub Newcastle United či španielsky Real Madrid, no o takmer pol roka prestúpil do konkurenčného Villarrealu. Villarreal CF Zmluvu s Villarrealom podpísal 11. júna 2008, kam prestúpil z Red Bull New York za 7,4 milióna EUR. Tento prestup prevyšoval sumu prestupu Clinta Dempseyho, ktorý prestúpil za 2 milióny EUR do Fulhamu z New England Revolution v lete 2007. Altidore sa tak stal najdrahším hráčom, ktorý prestúpil z Major League Soccer do inej ligy. Okrem toho sa stal najdrahším americkým futbalistom v histórii, prekonal totiž rekordný prestup Claudia Reynu zo sezóny 2001/2002. Reyna vtedy prestúpil z Glasgowu Rangers do AFC Sunderland za 4 milióny EUR. V La Lige debutoval 14. septembra 2008, keď nastúpil v druhom polčase v zápase proti Deportivu La Coruña. Prvý gól strelil 1. novembra 2008 v zápase proti Athleticu Bilbao na 4:1 v 90. minúte len pár sekúnd po tom, čo vystriedal Josebu Llorenteho. Xerez Dňa 30. januára 2009 ho získal klub Xerez na hosťovanie do konca sezóny 2008/2009. Villarreal totiž chcel, aby Altidore mohol pravidelne hrávať a aby si osvojil španielsku kultúru, preto dal prednosť Xerezu pre hosťovaním v Evertone.