Manchester United FC

Context: História  Prvé roky (1878 – 1945) Klub vznikol ako Newton Heath LYR F.C. v roku 1878 ako tím pracovníkov Lancashierských a Yorkshirských dráh v depe Newton Heath. Dresy mali zeleno-žlté polovice. Hrávali na malom schátralom ihrisku na North Road. Po 15-tich rokoch sa v roku 1893 presťahovali na Bank Street vo vedľajšom meste Clayton. Klub vstúpil v predchádzajúcej sezóne do ligy. Klub začal prerušovať spojenia so železničným depom a tak vznikla nová spoločnosť s klubovým sekretárom. S názvu zmizlo spojenie LYR a klub sa tak premenoval na Newton Heath F.C. . Na začiatku roku 1902 bol klub na hranici bankrotu s dlhom 2 670 libier, čo by v roku 2010 predstavovalo sumu asi 210 000 libier. Klubové financie boli postihnuté nízkou návštevnosťou a ťažkou ranou v podobe prehratého súdu, ktorý spustil reportér Birminghamského denníka, keď po prehre 4:1 s WBA napísal: “Toto nebol futbal, toto bola obyčajná brutalita a keď toto bola taktika Newton Heath ako vyhrávať zápasy, tak by sa tým mala čo najskôr začať zaoberať Futbalová asociácia.” Sudca ktorý mal prípad na starosti ocenil Newton Heath pokutou a nariadil, aby si každá strana zaplatila vlastné výdavky. Na stretnutí veriteľov, začiatkom roka 1902, oznámil sekretár klubu James West, že klub potrebuje na záchranu 2 000 libier. Kapitán klubu Harry Stafford neskôr oznámil, že má zmluvu so štyrmi miestnymi podnikateľmi. Každý z nich bol pripravený investovať 500 libier na chod klubu. Vedenie súhlasilo s ich podmienkami a prijalo ponuku. Jedným s podnikateľov bol J. H. Davies, generálny riaditeľ Manchesterského pivovaru. Legenda hovorí, že Stafford ukazoval svojho bernardína na zbierke pre klub a Davies sa ponúkol že ho od neho kúpi. Stafford odmietol, ale prehovoril Daviesa aby investoval do klubu a stal sa jeho prezidentom. Rozhodlo sa o tom na jednom zo stretnutí vedenia klubu. Rozhodlo sa tiež o zmene názvu klubu, aby mohol začať ďalšiu etapu s čistým štítom. Manchester Central a Manchester Celtic boli jedny z navrhovaný názvov, pokiaľ Louis Rocca, mladý imigrant z Talianska, povedal: “Páni, prečo by sme sa nemohli volať Manchester United?” Meno ostalo, a tak 26. apríla 1902 oficiálne vznikol klub Manchester United. Davies tiež rozhodol, že by bolo vhodné zmeniť klubové farby z bielej a námorníckej modrej na červenú, bielu a čiernu. Ernest Mangnall bol menovaný ako sekretár klubu potom, čo 28. septembra 1903 rezignoval James West. Mangnall bol poverený cieľom dostať klub do Prvej divízie. Na prvý pokus mu postup unikol len o vlások, keď United skončili v sezóne 1903/04 na treťom mieste. Mangnall sa rozhodol, že je potrebné do klubu priviesť nejaké nové tváre a podpísal hráčov ako Harry Moger do brány, Dick Duckworth na krídlo a Jack Picken do útoku. No bol to iný nový krídelník, Charlie Roberts, ktorý mal najväčší dopad na budúce dianie v klube. Roberts prišiel do klubu za 400 libier z Grimsby Town v roku 1904 a hneď sa stal klubovým kapitánom. V klube hral do roku 1914 a viedol klub pri všetkých úspechoch na začiatku 20. storočia. Netrvalo dlho a klub postúpil prvýkrát pod novým názvom do Prvej divízie, keď v sezóne 1905/06 obsadil druhé miesto v Druhej divízii. Nasledovala sezóna stabilizácie klubu, keď skončili na ôsmom mieste. V roku 1908 vyhrali svoj prvý titul. Neskôr bol vyšetrovaný Manchester City zato, že vyplácal hráčom vyššie platy, aké boli povolené Futbalovou asociáciou FA. Dostali pokutu 250 libier a ôsmi hráči už nemohli nikdy nastúpiť v ich drese. United rýchlo zareagoval na túto situáciu a medzi inými prišiel Billy Meredith (waleský kúzelník) a Sandy Turnbull. Posily, z druhej strany mesta, nemohli kvôli trestu nastúpiť do konca sezóny. Boli tak mimo hry až do začiatku sezóny 1907/08, v ktorej chcel Manchester zaútočiť na titul. A podarilo sa, po výhre 2:1 na Sheffieldom United začala séria výhier. Napriek slabému koncu sezóny ukončili United sezónu s 9 bodovým náskokom pred hlavným rivalom Aston Villou. Nasledujúca sezóna začala ďalším úspechom, výhrou v zápase o Charity Shield a skončila ďalším, výhrou v FA Cupe. V sezóne, v ktorej Manchester obhajoval titul, boli Turnbull a Meredith veľmi užitočnými. Turnbull strelil víťazný gól vo finále FA Cupu. Klub čakal na ďalší úspech 2 roky. V sezóne 1910/11 vyhrali druhýkrát v histórii Prvú divíziu. Medzičasom sa United presťahovali na ich nový štadión Old Trafford. Prvý zápas tam odohrali 19. februára 1910 proti Liverpoolu keď prehrali 3:4 hoci viedli 3:0. Ďalší titul, ktorý bol posledný pod vedením Mangnalla (po 10-tich rokoch odišiel do Manchestru City) a tiež posledný na ďalších 41 rokov, získali v sezóne 1911/12. Ďalších 10 rokov bol klub v úpadku, až nakoniec v roku 1922 zostúpil do Druhej divízie. V roku 1925 opäť postúpili do najvyššej súťaže, no po niekoľkých rokoch v spodnej časti tabuľky zostúpili v roku 1931 späť do Druhej divízie. Najhoršie umiestnenie v histórii zaznamenal klub v roku 1934 keď obsadil 20. miesto v Druhej divízii. V ďalších rokoch Manchester ešte raz postúpil do Prvej divízie no hneď zostúpil späť. V predposlednej sezóne pred vypuknutím 2. svetovej vojny opäť postúpili do Prvej divízie. V poslednej sezóne pred vojnou 1938/39 si zabezpečili účasť v najvyššej lige aj po vojne, keď obsadili 14. miesto. Busbyho roky (1945 – 1969) V roku 1945 nastúpil na pozíciu manažéra klubu z Old Trafford Matt Busby. Bol to nezvyčajný príchod, pretože Busby naliehal, že si bude viesť mužstvo po svojom, vyberie si svojich hráčov a bude riadiť tréningy. Busby stratil manažérsku pozíciu v Liverpoole, ktorý dal tieto úlohy na starosť riaditeľovi, ale United dali šancu novým a inovatívnym metódam. Busbyho prvou osobou ktorú priviedol, nebol žiadny hráč, ale nový asistent Jimmy Murphy. Risk, ktorý podstúpil klub vymenovaním Busbyho sa okamžite začal vyplácať. Klub skončil v rokoch 1947, 1948 a 1949 na druhom mieste a v roku 1948 vyhral FA Cup vďaka domácemu triu Stan Pearson, Jack Rowley a Charlie Mitten (Rowley a Pearson skórovali vo finále FA Cupu 1948) a vďaka krídlu zo severovýchodu Allenby Chiltonovi. Charlie Mitten ušiel do Kolumbie hľadať lepšie zárobky, no zvyšok mužstva ostal pokope a v roku 1952 získal prvý povojnový titul. Busby vedel, že futbalové tímy potrebujú viac ako skúsenosti a začal raziť taktiku, že povolával do mužstva mladíkov z akadémie vždy, keď to bolo možné. Na začiatku mladý hráči ako Roger Byrne, Bill Foulkes, Mark Jones a Dennis Viollet zbierali skúsenosti a skĺzli v tabuľke najnižšie na ôsme miesto, no v sezóne 1956 opäť získali titul. Priemerný vek mužstva bol 22 rokov a v sezóne nastrieľali 103 gólov. Busbyho taktika s mladíkmi spustila najúspešnejšie obdobie v histórii klubu (stred 50., koniec 60. a celé 90. roky). Busbyho pôvodné jadro mladíkov dostalo prezývku “Busby babes”. Klenotom na vrchole ich koruny bol krídelník Duncan Edwards. Chlapec z mesta Dudley zažil svoj debut medzi seniormi v roku 1953 ako 16-ročný. Hovorilo sa, že Duncan mohol hrať na každej pozícii na ihrisku a mnoho s tých, čo ho videli hrať, ho pokladali za najlepšieho hráča vôbec. V sezóne 1956/57 získali ďalší ligový titul a dostali sa do finále FA Cupu kde podľahli Aston Ville. Stali sa tiež prvým anglickým klubom, ktorý nastúpil v Európskom pohári majstrov po tom, čo FA zakázala v minulom roku nastúpiť Chelsea. Dostali sa až do semifinále, kde ich vyradil Real Madrid. Na ceste do semifinále vyradili rekordným víťazstvom 10:0 na Maine Road belgického majstra Anderlecht. Táto výhra je doteraz najvyšším klubovým víťazstvom. Plaketa na Old Trafford na počesť hráčov, ktorý zahynuli pri mníchovskom leteckom nešťastí. V nasledujúcej sezóne postihla klub tragédia, keď po medzipristátí na dotankovanie v Mníchove, havarovalo lietadlo, ktoré viezlo tím zo zápasu Európskeho pohára majstrov v Belehrade. Pri mníchovskej leteckej katastrofe 6. februára 1958, prišli o život ôsmi hráči – Geoff Bent, Roger Byrne, Eddie Colman, Duncan Edwards, Mark Jones, David Pegg, Tommy Taylor a Liam Whelan. Okrem hráčov zahynulo ďalších 15 ľudí, z toho kluboví zamestnanci Walter Crickmer, Bert Whalley a Tom Curry. Piloti sa najprv pokúsili dvakrát neúspešne vzlietnuť. Potom prišiel tretí pokus s fatálnymi následkami. Nehodu zapríčinila kašovitá vrstva snehu na konci dráhy, ktorá spomalila lietadlo na rýchlosť, s ktorej nebolo možné vzlietnuť. Lietadlo sa skĺzlo na konci dráhy a cez plot narazilo do neobývaného domu. Brankár United Harry Gregg nestratil po havárii duchaprítomnosť, a aj napriek strachu z možnej explózii lietadla, vytiahol z trosiek dvojicu Bobby Charlton a Dennis Viollet. Sedem hráčov United zahynulo priamo v lietadle, zatiaľ čo Duncan Edwards zomrel o 14 dní neskôr v nemocnici. Pravé krídlo Johnny Berry prežil nehodu, no kvôli zraneniam ktoré pri nej utrpel musel predčasne ukončiť hráčsku kariéru. Matt Busby, ktorému nedávali mníchovskí doktori veľkú nádej na prežitie a dokonca dostal od kňaza dvakrát Sviatosť pomazania chorých, sa vyliečil a po dvoch mesiacoch opustil nemocnicu. Chýry dokonca hovorili, že United sa odhlásia zo všetkých súťaži. No do doby, kedy sa vylieči Matt Busby, prebral manažérsku pozíciu Jimmy Murphy a klub tak mohol v provizórnych podmienkach pokračovať ďalej. Napriek nehode znova dosiahli finále FA Cupu v ktorom prehrali s Boltonom Wanderers. Na konci sezóny navrhla UEFA, aby sa budúceho ročníka Európskeho pohára zúčastnil okrem majstra Wolverhamptonu aj Manchester United ako poctu pre obete, no FA to zamietla. V nasledujúcej sezóne sa United dotiahli na Wolverhampton a skončili na druhom mieste. Busby na začiatku 60. rokov prebudoval mužstvo, keď podpísal hráčov ako Denis Law alebo Pat Crerand ktorý tvorili novú generáciu jeho mladíkov. Azda najlepším z jeho novej skupiny hráčov bol mladík z Belfastu George Best. Best vynikal svojou prirodzenou atletickosťou, no azda najlepším aspektom jeho hry bola jeho perfektná kontrola lopty. Jeho rýchle nohy mu dovoľovali prejsť takmer cez každého súperovho obrancu a to aj napriek jeho nižšiemu vzrastu. Tím vyhral v roku 1963 FA Cup, aj keď v Prvej divízii skončil na 19. mieste. Triumf v FA Cupe posilnil hráčov, ktorý pomohli klubu najprv k druhému miestu tabuľky v sezóne 1963/64 a potom k titulom v rokoch 1965 a 1967. United v roku 1968 vyhral Európsky pohár majstrov, keď vo finále porazili Eusébiovu Benficu 4:1. United sa tak stal prvým anglickým klubom, ktorý získal túto trofej. Toto mužstvo Manchestru sa stalo pamätným aj vďaka tomu, že v jeho jadre hrali traja držitelia ceny pre Európskeho hráča roku. Túto cenu získali Bobby Charlton, Denis Law a George Best. Matt Busby rezignoval na svoju funkciu v roku 1969. Nahradil ho tréner rezervy a bývalý hráč United Wilf McGuinness. 1969 – 1986 V sezóne 1969/70 bojoval tím pod vedením Wilfa McGuinnessa a nakoniec skončil na neuspokojivom ôsmom mieste. Po zlom štarte do sezóny 1970/71 bol McGuinness preradený späť na pozíciu trénera rezervy. Busby sa vrátil naspäť do klubu, aj keď len na šesť mesiacov. Výsledky sa pod jeho vedením zlepšili, no v lete 1971 opustil Busby klub definitívne. Medzitým Manchester stratil hviezdnych hráčov ako Nobby Stiles a Pat Crerand. United boli ústne dohodnutý z manažérom Jock Steinom, ktorý vyhral s Celticom Európsky pohár majstrov. Stein však na poslednú chvíľu vycúval a nástupcom Busbyho sa tak stal Frank O’Farrell. Podobne ako McGuinness vydržal O´Farrell v klube menej ako 18 mesiacov. Jediným rozdielom medzi nimi bolo, že O’Farrell reagoval na slabé výkony mužstva nákupom talentovaného Martina Buchana z Aberdeenu za 125 000 libier. Na konci roku 1972 sa stal manažérom Tommy Docherty. Docherty v sezóne zachránil United od zostupu, no v ďalšej sezóne 1974 už United zostúpili a zlaté trio Best, Law a Charlton opustilo klub. Dennis Law odišiel v lete 1973 do Manchestru City a strelil gól ktorý poslal United do Druhej divízie. Zdvorilo však odmietol zo spoluhráčmi oslavovať gól. Hráči ako Lou Macari, Stewart Houston a Brian Greenhoff prišli do klubu aby nahradili trio Best, Law a Charlton, no nikdy nedosiahli to, čo hviezdne trio. Tím vybojoval postup hneď na prvý pokus. Pomohol mu mladý Steve Coppell, ktorý zažil debut v drese United ku koncu sezóny, keď prišiel z klubu Tranmare Rovers. V roku 1976 sa klub dostal do finále FA Cupu kde podľahol Southamptonu. V roku 1977 sa dostali do finále opäť a porazili Liverpool 2:1. Aj napriek týmto úspechom a obľube u fanúšikov bol Docherty krátko po finále prepustený po tom, čo sa prevalila jeho aféra s manželkou fyzioterapeuta. V lete 1977 nahradil Dochertyho Dave Sexton, pod ktorým začal tím hrať príliš defenzívnu taktiku. Tento štýl sa nepáčil fanúšikom, ktorý mali radi ofenzívny futbal preferovaný Dochertym a Busbym. Sexton priviedol hráčov ako Joe Jordan, Gordon McQueen, Gary Bailey a Ray Wilkins. Jeho defenzívny štýl však nepriniesol úspechy, keď sa United len raz dostali v tabuľke na druhé miesto a dosiahli jedno finále FA Cupu v ktorom prehrali s Arsenalom. Kvôli týmto neúspechom bol Sexton vyhodený v roku 1981 aj napriek tomu, že vyhral 7 posledných zápasov v rade. Nahradil ho skvelý Ron Atkinson. Atkinson ihneď zlomil britský prestupový rekord, keď priviedol Bryana Robsona z WBA. Robson bol považovaný za najlepšieho záložníka Manchestru od čias Duncana Edwardsa. Atkinson ďalej priviedol hráčov ako Jesper Olsen, Paul McGrath a Gordon Strachan, ktorý hrali po boku mladíkov ako Norman Whiteside a Mark Hughes. United vyhrali za tri roky dvakrát FA Cup a to v rokoch 1983 a 1985 a boli veľkým favoritom na zisk titulu v sezóne 1985/86, keď vyhrali prvých 10 zápasov a v októbri mali na svojich prenasledovateľov 10 bodový náskok. Potom však rapídne poklesla forma a Manchester ukončil sezónu až na štvrtom mieste. Slabá forma pokračovala aj v ďalšej sezóne a po tom, čo sa United nachádzali v novembri 1986 na hranici zostupu, bol Atkinson prepustený. Éra Alexa Fergusona pred treble (1986 – 1998) Súbor:Alex Ferguson.jpg|thumb|Alex Ferguson sa stal manažérom Manchestru United v novembri 1986. Ferguson pricestoval z Aberdeenu aby nahradil Atkinsona ešte v ten deň, čo bol Atkinson prepustený. So sebou si priviedol svojho asistenta Archieho Knoxa. Aj napriek prehre 2:0 v prvom zápase 8. novembra 1986 proti Oxfordu, dokázal Ferguson ukončiť sezónu na 11. mieste. 2. miesto v sezóne 1987/88 s útočníkom Brianom McClairom, ktorý sa stal prvým útočníkom od čias Georga Besta, ktorý strelil viac ako 20 gólov sezóne, dalo fanúšikom kúsok nádeje na lepšie časy. Tá však opäť vyprchala po 11. mieste v nasledujúcej sezóne. Mnoho Fergusonových posíl nespĺňalo očakávania fanúšikov a Ferguson bol začiatkom roka 1990 údajne na pokraji vyhodenia v prípade prehry v 3. kole FA Cupu s Nottinghamom Forest. Gól Marka Robinsa s 56. minúty znamenal výhru United, a naštartoval púť Manchestru do finále vo Wembley, kde United porazili po remíze 3:3 Crystal Palace v opakovanom zápase 1:0. V nasledujúcej sezóne sa Manchester prebojoval do finále Ligového pohára v ktorom podľahol Sheffieldu Wednesday, pod vedením bývalého manažéra Rona Atkinsona 1:0. Okrem toho vyhral prvýkrát v klubovej histórii Pohár víťazov pohárov keď vo finále v Rotterdame porazil Barcelonu 2:1. Víťazstvo v PVP poskytlo United možnosť hrať o Európsky superpohár v ktorom porazili na Old Trafford víťaza Európskeho pohára majstrov Crvenu Zvezdu Belehrad 1:0. Tento súboj sa mal odohrať na odvety, no kvôli politickým nepokojom v Juhoslávii rozhodla UEFA, že sa odohrá len jeden zápas na Old Trafford. V roku 1992 nasledovalo druhé finále v Ligovom pohári v rade. United porazili na Wembley Nottingham Forest 1:0. Udalosti okolo klubu mimo ihriska na prelome desaťročia smerovali k pokusu prezidenta klubu Martina Edwardsa, predať klub magnátovi Michaelovi Knightonovi. Dohoda na sume 20 miliónov libier bola odsúhlasená. Knighton dokonca prišiel na trávnik Old Traffordu v klubových farbách a po niekoľkých trikoch poslal loptu do brány pred Stretford End. Michael Knighton dostal prístup do finančných záznamov klubu, no skôr než sa celý obchod stihol zrealizovať, musel byť zrušený kvôli jeho finančným problémom. Ale kvôli jeho vedomostiam o financiách klubu, dostal výmenou za mlčanie, miesto v jeho štruktúrach. V roku 1991 klub potreboval vďaka Taylorovej správe peniaze na úpravu štadióna a preto vstúpil na Londýnsku burzu s cenou 47 miliónov libier, vďaka čomu sa dostali financie klubu pod dohľad verejnosti. Martin Edwards zostal vo svojej funkcii, no klub mal verejných vlastníkov. V lete roku 1991 prišiel na Old Trafford dánsky brankár Peter Schmeichel, ktorý vychytal v sezóne 1991/92 17 čistých kont a pomohol tak klubu k druhému miestu v tabuľke za Leedsom v strede s fantastickým Francúzom Ericom Cantonom. Ferguson uznal, že Manchester potrebuje útočníka, a tak sa niekoľkokrát neúspešne pokúšal získať Davida Hirsta zo Sheffieldu Wednesday. Potom u prezidenta Martina Edwardsa zazvonil manažér Leedsu Howard Wilkinson, aby sa opýtal na dostupnosť Denisa Irwina, a konverzácia sa rýchlo zvrtla na Cantonu. Na prekvapenie Edwardsa aj Fergusona sa obidve kluby dohodli na odstupnom 1,2 milióna libier za tohto charizmatického Francúza. Cantonov príchod bol zlomovým bodom v ceste United za prvým titulom od roku 1967. Po príchode Roya Keana z Nottinghamu Forest v júli roku 1993, získali United druhý titul v rade, prvýkrát od roku 1957, a takisto vyhrali FA Cup, čo znamenalo prvý double v histórii klubu. V tom istom roku sa klub ponoril do smútku, keď 20. januára 1994 zomrel bývalý manažér Matt Busby. Sezóna 1994/95 bola prvou sezónou bez trofeje od sezóny 1988/89, aj keď bojovali o titul do posledného kola a dostali sa až do finále FA Cupu, kde však podľahli Evertonu. Z Newcastlu prišiel Andy Cole za Keitha Gillespieho a 6 miliónov libier, čo znamenalo v tej dobe nový britský prestupový rekord. Ale zápas po Andyho debute, dostal Cantona 8 mesačný dištanc za to, že zaútočil pri odchode z ihriska na fanúšika Crystal Palace, ktorý ho rasovo urážal. Cantonova suspendácia bola označovaná ako dôvod, prečo Manchester nevyhral tretí titul v rade. Po neúspechu v sezóne Ferguson predal hráčov ako Paul Ince, Andrei Kanchelskis a Mark Hughes a nahradil ich vlastnými odchovancami z akadémie ako David Beckham, Gary Neville, Phil Neville a Paul Scholes. Po prehre v úvodnom zápase sezóny 1995/96 s Aston Villou 1:3, prehlásil televízny komentátor Alan Hansen legendárnu hlášku “nikdy nevyhráte nič s týmito deťmi.” Nový hráči sa rýchlo stali reprezentantmi Anglicka a po návrate Cantonu v októbri 1995, sa Manchester stal prvým klubom ktorý vyhral double dvakrát. V júli 1996 odišiel kapitán Steve Bruce do Birminghamu City a Alex Ferguson vymenoval novým kapitánom Erica Cantonu. Cantona doviedol klub v sezóne 1996/97 k štvrtému titulu za 5 rokov a po skončení sezóny ukončil kariéru vo veku len 30 rokov. Na jeho miesto bol kúpený Teddy Sheringham a jeho legendárnu sedmičku na drese zdedil David Beckham. Sezónu 1997/98 začal Manchester dobre, no prehral 5 zápasov okolo Vianoc a nakoniec skončil na druhom mieste iba bod za Arsenalom. Po dlhom období bez trofeje to bol veľký návrat Arsenalu medzi anglickú elitu. Treble (1998 – 99) Trofeje zo slávneho Treble – Premier League, Liga majstrov a FA Cup (zľava doprava) Sezóna 1998/99 bola pre Manchester najúspešnejšou v anglickej klubovej futbalovej histórii, keď ako jediný anglický klub dokázali vyhrať Treble – Premier League, FA Cup a Ligu majstrov v jednej sezóne. Po napínavej sezóne vyhral Manchester titul až v poslednom kole keď porazil Tottenham 2:1 a aj napriek výhre Arsenalu 1:0 nad Aston Villou sa mohol radovať z titulu. Výhra v Premier League bola prvou časťou Treble a podľa Alexa Fergusona aj najťažšou. Vo finále FA Cupu narazil Manchester na Newcastle a porazil ho 2:0 po góloch Sheringhama a Scholesa. Vo finále Ligy majstrov porazili Bayern Mníchov v zápase, ktorý je označovaný za jeden z najlepších comebackov v histórii. Manchester prehrával 0:1 a no v nastavenom čase po góloch Sheringhama a Solskjaera otočili výsledok a v deň, kedy by mal Sir Matt Busby 90 rokov, získali trofej a treble. Úspešný rok zakončili výhrou v zápase o Interkontinentálny pohár v Tokiu proti Palmeirasu 1:0. Po treble (1999 – 2013) Manchester vyhral ligu v rokoch 2000 aj 2001, no novinári považovali tieto sezóny za zlyhania, pretože sa klubu nepodarilo znovu vyhrať Ligu majstrov. V roku 2000 sa stal Manchester jedným zo zakladajúcich členov zoskupenia G-14 zoskupujúceho najbohatšie európsky kluby. Klub sa tiež v sezóne 1999/2000 nezúčastnil FA Cupu, pretože sa zúčastnil Majstrovstiev sveta klubov v Brazílii na nátlak FA, UEFA a Anglickej kandidatúry na MS 2006. Ferguson prijal viac defenzívnu taktiku, ktorá však nepriniesla úspech a Manchester skončil v sezóne 2001/02 na treťom mieste v Premier League. V nasledujúcej sezóne 2002/03 znovu získali titul. Sezónu začali dobre, no ich forma klesla po tom, čo dostal Rio Ferdinand kontroverzný 8 mesačný dištanc za zmeškané dopingové testy. V roku 2004 vyhrali FA Cup keď vyradili v semifinále Arsenal a vo finále porazili Millwall. Sezóna 2004/05 sa niesla v znamení streleckej mizérie po tom, čo sa zranil strelec Ruud van Nistelrooy. United zakončili sezónu bez zisku trofeje na treťom mieste v tabuľke. V FA Cupe prehrali vo finále s Arsenalom po remíze 0:0 na penalty 4:5. Mimo ihriska sa stalo témou číslo 1 prevzatie Manchestru americkým podnikateľom Malcolmom Glazerom 12. mája 2005. Ten získal kontrolu nad klubom cez svoju spoločnosť Red Football Ltd. za sumu približne 800 miliónov libier. 16. mája zvýšil svoj podiel na 75% potrebných na stiahnutie klubu z burzy a oznámil svoj úmysel prebrať 100% podiel do 20 dní. 8. júna vymenoval svojich synov za nevýkonných členov správnej rady klubu. Manchester mal slabý štart do sezóny 2005 – 06 po tom, čo odišiel záložník Roy Keane do Celticu za kritiku svojich spoluhráčov. Manchester tiež po prehre s Benficou nepostúpil prvýkrát v novom storočí do vyraďovacej fázy Ligy majstrov. Sezóna bola tiež poznačená zraneniami kľúčových hráčov ako Gabriel Heinze, Alan Smith, Ryan Giggs a Paul Scholes. Nakoniec však zabránili tomu, aby zakončili ďalšiu sezónu za sebou bez trofeje, keď vyhrali po 17 rokoch Ligový pohár. Vo finále porazili nováčika z Wiganu 4:0. V poslednom kole po výhre 4:0 nad Charltonom si tiež zabezpečili druhé miesto v tabuľke a automatickú kvalifikáciu do skupinovej fázy Ligy majstrov. Na konci sezóny prestúpil do Realu Madrid kľúčový útočník Ruud van Nistelrooy po sporoch s Alexom Fergusonom. V júli 2006 oznámil klub uzavretie pôžičky v celkovej sume 660 miliónov libier. Ročná splátka sa mala pohybovať vo výške 62 miliónov. Výsledkom toho bol plán na 30% zníženie ročných výdavkov. V sezóne 2006/07 začali hrať United opäť útočný štýl ako v 90. rokoch. V januári 2007 prišiel na dvoj mesačné hosťovanie z Helsingborgu švédsky útočník Henrik Larsson a zohral dôležitú úlohu v postupe do semifinále Ligy majstrov, v ktorom Manchester vypadol s AC Miláno po celkovom skóre 3:5. 6. mája 2007, štyri roky po poslednom titule, zaknihoval Manchester po remíze Chelsea s Arsenalom svoj deviaty titul za posledných 15 rokov. Nakoniec z toho nebolo štvrté double, keď Manchester prehral s Chelsea vo finále FA Cupu na novom Wembley 0:1 po predĺžení. Bolo to prvé finále FA Cupu na tomto štadióne. Ryan Giggs je najoceňovanejším hráčom v anglickom futbale. V sezóne 2007/08 získal Manchester európske double aj napriek zlému štartu do sezóny, keď sa po troch kolách nachádzal na 17. mieste. 11. mája 2008 však Manchester získal po výhre nad Wiganom titul o 2 body pred rivalom z Chelsea, ktorý len remizoval s Boltonom. Manchester sa tiež dostal do svojho tretieho európskeho finále, keď na ceste doň vyradil kluby ako AS Rím či FC Barcelona. V moskovskom finále 21. mája 2008 porazil Chelsea v penaltovom rozstrele 6:5, keď zápas predtým skončil v riadnom hracom čase aj predĺžení 1:1. Týmto víťazstvom získali svoj tretí európsky titul a utvorili tak rekord v počte neprehraných finále. Zhodou okolností v tejto sezóne uplynulo presne 100 rokov od zisku prvého titulu, 50 rokov od Mníchovskej leteckej katastrofy a 40 rokov od zisku prvého titulu v Európskom pohári majstrov. Vo finále tiež nastúpil Ryan Giggs k svojmu 759. zápasu v drese United a prekonal tak rekord Bobbyho Charltona. Ešte pred štartom sezóny 2008/09 vyhral Manchester Community Shield, keď porazil vo finále víťaza FA Cupu Portsmouth 3:1 na pokutové kopy po remíze v riadnom hracom čase 0:0. 21. decembra pridal Manchester ďalšiu trofej do svojej zbierky, keď vyhral Majstrovstvá sveta klubov 2008 v Japonsku. Vo finále porazil ekvádorsky klub LDU Quito 1:0 po góle Wayna Rooneyho. O 2 mesiace neskôr pridali ďalšiu trofej, keď vo finále Ligového pohára porazili Tottenham 4:1 na pokutové kopy. 16. mája zaknihovali svoj 11. titul v Premier League a 18. titul celkovo, keď remizovali 0:0 s Arsenalom. 27. mája 2009 však prehrali v Rímskom finále Ligy majstrov nad Barcelonou 0:2 keď sa do streleckej listiny zapísali Samuel Eto’o a Lionel Messi. Toto finále bolo posledným v drese United pre Carlosa Téveza, ktorému skončilo 30. júna hosťovanie a pre Cristiana Ronalda, ktorý po sezóne prestúpil za 80. miliónov libier do Realu Madrid. Táto čiastka sa stala novým prestupovým rekordom. United nahradilo odchádzajúcich hráčov novými posilami ako Michael Owen, ktorý prišiel zadarmo, Antonio Valencia za 17 miliónov z Wiganu a Gabriel Obertan za 3 milióny z Bordeaux. Sezóna 2009/10 začala pre Manchester dobre aj napriek prehre 0:1 proti Burnley na Turf Moor. Potom nasledovala séria výhier, vrátane toho v mestskom derby 4:3 keď strelil víťazný gól Michael Owen až v 96. minúte. Ale zlý výkon proti Liverpoolu na Anfield Road rezultoval do prehry 0:2. 3. novembra 2009 si Manchester zabezpečil postup zo skupiny v Lige majstrov po remíze 3:3 v Moskve proti miestnemu CSKA. Víťazstvo v skupine si zabezpečil po výhre 3:1 s Wolfsburgom, v zápase v ktorom strelil Michael Owen hetrik. 3. januára 2010 zažil Old Trafford šokujúcu prehru v 3. kole FA Cupu nad rivalom z Leedsu 0:1. Bola to vôbec prvá prehra Alexa Fergusona v 3. kole FA Cupe od nástupu na lavičku Manchestru a jeho prvé vyradenie z tohto pohára klubom z nižšej súťaže. Manchester otočil prehru 1:2 z prvého semifinále Ligového pohára proti Manchestru City a na Old Trafforde vyhral v odvete 3:1 po góle Wayna Rooneyho z nadstaveného času. Toto víťazstvo bolo mnohými považované za symbolické, pretože Manchester City sa snaží dosiahnuť úspechov United. Fanúšikovia boli obzvlášť radi, pretože manažér City Roberto Mancini sľúbil, že po dlhých rokoch bez trofeje so svojím mužstvom nejakú získa. Manchester United porazil vo finále Ligového pohára vo Wembley Aston Villu 2:1 a prvýkrát v klubovej histórii obhájil pohár. Manchester sa vo vyraďovacej fáze Ligy majstrov stretol s talianskym klubom AC Miláno. V prvom zápase na San Sire vyhrali United 3:2 vďaka dvom gólom Wayna Rooneyho. V odvete rozdrvil Manchester talianskeho súpera 4:0. Rooney dal opäť 2 góly. V celkovom súčte postúpili do semifinále zo skóre 7:2. Tento zápas tiež priniesol návrat Davida Beckhama na Old Trafford. Bývalý hráč United zažil skvelé privítanie od domácich fanúšikov a po skvelej strele takmer skóroval. United dosiahli v rokoch 2010–11 rekordný 19. ligový titul a prvenstvo si zabezpečili remízou 1:1 proti Blackburnu Rovers 14. mája 2011. Toto číslo sa v sezóne 2012–13 rozšírilo na 20 ligových titulov a keď si titul zabezpečili domácim víťazstvom 3:0 proti Aston Ville 22. apríla 2013. 2013 – súčasnosť 8. mája 2013 Ferguson oznámil, že na konci futbalovej sezóny končí vo funkcii manažéra, v klube však zostane ako riaditeľ a veľvyslanec klubu. Klub na druhý deň oznámil, že ho od 1. júla nahradí manažér Evertonu David Moyes, ktorý podpísal šesťročný kontrakt. Ryan Giggs prevzal funkciu dočasného hráča a manažéra o 10 mesiacov neskôr, 22. apríla 2014, keď bol Moyes po zlej sezóne vyhodený. V nej klub nedokázal obhájiť titul v Premier League a prvýkrát sa nekvalifikoval v Lige majstrov. od 1995–96. Taktiež sa nedokázali kvalifikovať do Európskej ligy, čo znamená, že to bolo prvýkrát, čo sa Manchester United nekvalifikoval na európsku súťaž od roku 1990. 19. mája 2014 sa potvrdilo, že Louis van Gaal nahradí Moyesa na pozícii manažéra Manchestru United na základe trojročnej dohody, pričom Giggs bude jeho asistent. Aj keď sa Van Gaalovi v prvej sezóne podarilo opäť kvalifikovať United do Ligy majstrov prostredníctvom štvrtého miesta v Premier League, v jeho druhej sezóne vypadol United z rovnakého turnaja v skupinovej fáze. United tiež zaostávali v pretekoch o titul už tretiu sezónu po sebe keď skončili na piatom mieste, a to aj napriek niekoľkým nákladným príchodov počas pôsobenia Van Gaala; v tej istej sezóne však Manchester United vyhral po 12.krát FA Cup, čo bola ich prvá trofej od roku 2013. Napriek tomuto víťazstvu bol Van Gaal odvolaný z funkcie manažéra len o dva dni neskôr, pričom namiesto neho bol 27. mája menovaný José Mourinho, ktorý podpísal trojročnú zmluvu. V tej sezóne skončil United na šiestom mieste, po piatykrát vyhral pohár EFL a po prvýkrát Európsku ligu, rovnako ako FA Community Shield rekordne v Mourinhovom prvom súťažnom zápase. Aj napriek tomu, že United neskončili medzi najlepšími štyrmi, kvalifikovali sa do Ligy majstrov víťazstvom v Európskej lige. Wayne Rooney strelil svoj 250. gól v tíme United a prekonal tak sira Bobbyho Charltona. Na konci sezóny z klubu odišiel a vrátil sa do Evertonu. V nasledujúcej sezóne skončil United na druhom mieste v lige - išlo o ich najvyššie umiestnenie od roku 2013, za víťazným Manchester City však zaostával o 19 bodov. Mourinho taktiež klub doviedol do 19. finále FA Cupu, podľahol však Chelsea 1:0. 18. decembra 2018. Nasledujúci deň bol bývalý útočník United Ole Gunnar Solskjær vymenovaný za dočasného manažéra do konca sezóny. 28. marca 2019 bol so Solskjærom podpísaný trojročný kontrakt. Zásluhu na tom má šnúra 14 víťazstiev z jeho 19 zápasov, vrátane vyradenia Paríža Saint-Germain z Ligy majstrov. Počas svojej prvej plnej sezóny, v ktorej pôsobil, pomohol klubu skončiť na treťom mieste v Premier League a rovnako sa dostal do semifinále EFL Cupu, FA Cupu a Európskej ligy. V sezóne 2019/20 skončili červený diabli so 66 bodmi na treťom mieste Premier League. Táto sezóna bola poznačená pandémiou Covid-19, keď liga musela byť na niekoľko týždňov prerušená. Sezónu 2020/21 poznačila okrem pokračujúcej pandémie aj nie najlepší vstup United do nej. V treťom zápase utrpeli zdrvujúcu prehru 6:1 na domácom štadióne od Tottenhamu a po prvých šiestich zápasoch sa nachádzali v dolnej polovici tabuľky. Svoju formu zlepšil až v decembri 2020, keď v domácej súťaži zo šiestich zápasov 4 krát vyhrali a 2 krát zremizovali.


EFL Championship

Context: História V prvej sezóne 2004/2005 bola celková účasť 9,8 milióna, čo bola štvrtá najvyššia účasť v európskom futbale. Premier League (12,88 mil.), La Liga (11,57 mil.) Bundesliga (10,92 mil.), Serie A (9,77 mil.) a Ligue 1 (8,17 mil.). Sunderland vyhral ligu v prvej sezóne po re-brandingu. Wigan Athletic skončil druhý, čím si vybojoval postup do Premier League poprvýkrát v histórií. West Ham United vyhral Championship play-off. V sezóne 2005/06 Reading zlomil rekord anglickej futbalovej ligy v počte získaných bodov za sezónu, získal 106 bodov čím prekonali Sunderland z riku 1999. Sunderland vyhral svoj druhý titul v troch sezónach v sezóne 2006/07. 4 mája 2007 sa Leeds United stal prvým tímom, ktorý skončil v nútenej správe po re-brandingu ligy, bolo im odobratých 10 bodov a zostúpil do League One. 28. mája 2007, Derby County vyhral prvé Championship play-off finále na novom Wembley Stadium. Vo finále porazil West Bromwich Albion 1-0 pred takmer 75 000 divákov. West Bromwich Albion vyhral Championship nasledujúcu sezónu. 30. septembra 2009, Coca-Cola oznámila koniec sponzorstva s Football League (teraz English Football Leauge) na konci sezóny 2009/10. 16. marca 2010, npower bol oznámený ako nový sponzor Football League a začiatkom sezóny 2010/11 do konca sezóny 2012/13 bola Football League Championship známa ako Npower Championship. 18. júla 2013, britský Sky Bet oznámil päťročnú dohodu o sponzorovaní ligy. 24. mája 2014, Championship play-off finále medzi Derby County a Queens Park Rangers videlo najväčší počet divákov v lige - 87 348. QPR vyhral po góle Bobbyho Zamoru v nastavenom čase. Sezóna 2016/17, Football League bola premenovaná na English Football League. Liga dokopy nazbierala návštevnosť viac ako 11 miliónov, play-off zápasy neboli započítané.


Manchester City FC

Context: Vlastníctvo a financie Holdingová spoločnosť Manchester City F.C., Manchester City Limited, je súkromná spoločnosť s ručením obmedzeným s emisiou približne 54 miliónov akcií. Klub je v súkromných rukách od roku 2007, keď sa hlavní akcionári dohodli na predaji svojich podielov spoločnosti UK Sports Investments Limited (UKSIL), spoločnosti kontrolovanej bývalým thajským premiérom Thaksinom Šínavatrom. UKSIL potom formálne ponúkla odkúpenie akcií v držbe niekoľkých tisíc malých akcionárov. Pred prevzatím spoločnosti Thaksinom bol klub kótovaný na nezávislom špecializovanom kapitálovom trhu PLUS (predtým OFEX), na ktorom bol kótovaný od roku 1995. Dňa 6. júla 2007 Thaksin po získaní 75% akcií klub preregistroval ju ako súkromnú spoločnosť. Do augusta spoločnosť UKSIL získala viac ako 90% akcií a využila svoje práva podľa zákona o obchodných spoločnostiach na „vytlačenie“ zvyšných akcionárov a získanie celého obchodného podielu. Thaksin Shinawatra sa stal predsedom klubu a dve Thaksinove deti, Pintongta a Oak Chinnawat sa tiež stali riaditeľmi. Bývalý predseda John Wardle zostal v predstavenstve rok, ale rezignoval v júli 2008 po menovaní výkonného riaditeľa Nike Garryho Cooka v máji. Klub dosiahol v roku končiacom sa 31. mája 2007 stratu pred zdanením vo výške 11 miliónov GBP. Nákup Thaksina viedol k obdobiu výdavkov na prestupy v klube okolo 30 miliónov GBP, zatiaľ čo v posledných niekoľkých sezónach patrili čisté výdavky k najnižším v divízii. 1. septembra 2008 spoločnosť Abu Dhabi United Group Investment and Development Limited so sídlom v Abú Zabí dokončila prevzatie Manchestru City. Dohoda v hodnote 200 miliónov libier bola oznámená ráno 1. septembra. Bohatstvo nových majiteľov spôsobilo, že v lete 2009 bol klub schopný financovať nákup niekoľkých skúsených medzinárodných hráčov a utratil viac ako ktorýkoľvek iný klub v Premier League.


Manchester City FC

Context: Introduction  Manchester City FC je anglický futbalový klub z Manchesteru založený v roku 1880. Štadión s názvom Etihad Stadium má kapacitu 53 000 divákov. Prezývka klubu je „The Citizens alebo The Sky Blues“. Klub vyhral deväťkrát anglický titul (1937, 1968, 2012, 2014, 2018, 2019, 2021, 2022, 2023), sedemkrát FA Cup (1904, 1934, 1956, 1969, 2011, 2019, 2023), osemkrát ligový pohár (1970, 1976, 2014, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021) a raz tiež Pohár víťazov pohárov (1970). Odhaduje sa, že Manchester City má v Británii približne 10 500 000 fanúšikov a na celom svete je ich asi 50 000 000. V klube pôsobil Slovák Vladimír Weiss ml., ktorý v roku 2010 prestúpil do škótskeho tímu Rangers FC.


Craven Cottage

Context: História Keď v roku 1989 došlo ku katastrofe v Hillsborough, Fulham bol na predposlenom mieste v The Football League (3.liga) a všetky miesta na štadióne boli len na státie. Ale na základe Taylorovej správy ambiciózny predseda Fulhamu Jimmy Hill predložil v roku 1996 plán štadiónu, kde budú všetky miesta na sedenie. Tieto plány sa nikdy neuskutočnili, čiastočne kvôli nátlaku miestnych obyvateľov, ktorí chceli na zápasoch naďalej stáť. V čase, keď sa Fulham dostal do Premier League, mal stále na štadióne len miesta na státie - v tej dobe to už bolo prakticky neslýchané. Zostával rok na to, aby sa s tým klub niečo urobil (tímy, ktoré sa po prvýkrát dostanú do druhej úrovne mali tri roky na to aby štadión spĺňal štandardy pre dve najvyššie divízie). Posledný ligový zápas sa na Craven Cottage hral proti Leicestru City 27. apríla 2002 - žiadne stavebné plány neboli vyhotovené. Neskôr v tom istom roku sa na Craven Cottage odohrali ešte ďalšie dva zápasy Intertoto Cup (proti FC Haka z Fínska a Egaleo FC z Grécka) a jediným riešením klubu bolo presťahovať sa na Loftus Road - domovský štadión miestnych rivalov QPR. Počas tohto obdobia mnohí fanúšikovia Fulhamu chodili len na vonkajšie zápasy na protest proti presťahovaniu sa z Craven Cottage. Back to the Cottage , bola založená ako nátlaková skupina fanúšikov s cieľom povzbudiť predsedu a jeho radcov, že Craven Cottage je jedinou životaschopnou možnosťou pre futbalový klub Fulham. Po jeden a pol sezóne na Loftus Road sa na Craven Cottage nevykonali žiadne stavebné práce. V decembri 2003 boli predstavené plány na veľkú rekonštrukciu v hodnote 8 miliónov libier, aby bola v súlade s požiadavkami Premier League. S udeleným stavebným povolením od mestskej rady v Londýne sa práce začali v januári 2004, aby sa všetko stihlo do novej sezóny. Práce pokračovali podľa plánu a klub sa mohol vrátiť do svojho domova na Craven Cottage na začiatku sezóny 2004-05 . Ich prvý zápas na novom štadióne s kapacitou 22 000 divákov bol prípravný zápas pred sezónou proti Watfordu a odohral sa 10. júla 2004.


Cardiff City F.C.

Context: Introduction  Cardiff City F.C. je Walesský futbalový klub z Cardiffu momentálne hrajúci Premier League. Klub bol založený ako Riverside AFC v roku 1899. Ako jediný klub mimo Anglicka vyhral v roku 1927 FA Cup . Klub vyhral vo Football League Championship (2. najvyššia futbalová liga v anglicku) titul v sezóne 2012/2013 a postúpil tak medzi elitu anglických futbalvých klubov, do Premier League, prvýkrát po 51 rokoch.


Majstrovstvá klubov FIFA 2011 – Zostavy

Context: [[Auckland City FC]] Tréner: Ramon Tribulietx Kapitán klubu


Manchester

Context: Šport Štadión Old Trafford V Manchesteri sídlia dva významné futbalové kluby Manchester United a Manchester City. Domovským štadiónom Manchester City je Etihad Stadium a u Manchesteru United je to známy Old Trafford, jeden z najväčších futbalových štadiónov v Anglicku nachádzajúci sa v štvrti Trafford . Tieto veľkokluby sú iba dva z množstva futbalových mužstiev v rámci Manchesteru, ďalšími sú napríklad Oldham Athletic , Stockport County , Bury , Wigan Athletic , Rochdale a Bolton Wanderers . Podľa výskumu Urbis centre má mesto najvyššiu koncentráciu futbalových klubov na jedného obyvateľa na svete. Veľa moderných športových zariadení, napríklad Manchester Velodrome, Etihad Stadium, National Squash Centre a Manchester Aquatics Centre, bolo vybudovaných pre Hry Commonwealthu roku 2002. Kriketový štadión Old Trafford (nie známy futbalový štadión) je domovským ihriskom kriketového klubu Lancashire County Cricket Club . Oblasť Veľkého Manchesteru je reprezentovaná ragbyovými klubmi Sale Sharks , Wigan Warriors , Salford City Reds , Oldham Roughyeds , Rochdale Hornets a Swinton Lions . Belle Vue Stadium v Gortone je využívaný plochodrážnym klubom Belle Vue Aces , ale usporiadavajú sa tu aj dostihy chrtov. Manchester sa aj pre svoju výbornú vybavenosť modernými športovými stánkami dvakrát neúspešne uchádzal o usporiadanie Olympijských hier v rokoch 1996 a 2000. Mesto má byť miestom niektorých súťaží Olympijských hier roku 2012.


Manchester

Context: Správne členenie Radnica v Manchesteri Roku 1974 bol Manchester vyčlenený z grófstva Lancashire a bol vytvorený metropolitný okres Manchester. Manchester je začlenený do 4 úrovni správy – Rada mesta Manchester, región North West England, Parlament Veľkej Británie a Parlament Európskej únie. Manchester je tiež súčasťou metropolitného grófstva Veľký Manchester, aj keď rada tohoto grófstva bola zrušená v osemdesiatych rokoch 20. storočia a mesto a ďalšie okresy sa stali samostatnými správnymi jednotkami ( unitary authority ) s výnimkou niekoľkých málo činností zaisťovaných na úrovni grófstva. Manchester sa ďalej člení na mnoho obvodov, ktoré však nemajú úroveň správnych jednotiek. Rada mesta Manchester je správnym orgánom pre metropolitný okres Manchester. Manchester je rozdelený do 32 volebných obvodov, v ktorých je volených 96 radných, traja z každého obvodu. Volebné obvody do rady mesta: Ancoats Ardwick Baguley Benchill Beswick Blackley Bradford Burnage Cheetham Cheetham Hill Chorlton-cum-Hardy Clayton Crumpsall Didsbury Fallowfield Gaythorn Gorton Harpurhey Hulme Levenshulme Longsight Miles Platting Moss Side Moston Newton Heath Northenden Openshaw Rusholme Sharston Whalley Range Withington Woodhouse Park Wythenshawe Pre voľby do Parlamentu Veľkej Británie je Manchester rozdelený do piatich obvodov – Manchester Central, Manchester – Blackley, Manchester – Gorton, Manchester – Withington a Wythenshawe a Sale East. Manchester je súčasťou volebného okrsku North West England pre voľby do Parlamentu Európskej únie.


Čínska priemyselná a obchodná banka

Context: Na konci prvého dňa obchodovania sa akcie banky uzavreli na takmer 15 % s 3,52 HKD v Hongkongu v porovnaní s kótovacou cenou 3.07 HKD, ktorá bola vzhľadom na silný dopyt nastavená na vrchole indikatívneho rozpätia. Podľa spoločnosti Bloomberg bola trhová kapitalizácia ICBC na konci obchodovania na základe Hongkongských akcií 156,3 miliardy USD, čím sa jej kapitál stal piatym najvyšším na svete medzi bankami, hneď po JPMorgan Chase. Medzitým  ICBC v Šanghaji kótované A-akcie zaznamenali miernejšie zisky a skončili na 5,1 % z ponukovej ceny 3,12 RMB.


Čínsky jüan

Context: Dejiny Žen-min-pi bolo prvýkrát vydané krátko pred nástupom komunistov k moci. Jedna z prvých úloh komunistickej moci bola zastaviť hyperinfláciu, ktorá postihovala Čínu na konci éry Kuomintangu. V roku 1955 sa uskutočnila menová reforma s pomerom 1 nový juan = 10 000 starých juanov. Počas obdobia príkazovej ekonomiky hodnota juanu bola nerealisticky zviazaná s americkým dolárom a boli nastolené tvrdé menové pravidlá. Po otvorení ekonomiky v roku 1978, jüan sa dal použiť iba v Číne a cudzinci boli nútení používať výmenné certifikáty. Nerealistické hodnoty jüanu k západným menám viedli k silnému čiernemu trhu. V 80. a 90. rokoch 20. storočia sa výmenné hodnoty vrátili k realistickým hodnotách a v súčasnosti je cieľ dosiahnuť plnú konvertibilitu jüanu. Ale tento cieľ sa oddialil po finančnej kríze v Ázii roku 1997. V súčasnosti je jüan zviazaný so skupinou silných mien ako je okrem dolára napr. euro, jen a podobne.


Konžský frank

Context: Dejiny Konžský frank sa používal od nezávislosti do roku 1967, keď bol nahradený zairom. Od roku 1998 po páde Mobutuho Zairu bol obnovený konžský frank s kurzom 1 frank = 100,000 nových zairov, čo je starých frankov z roku 1967. Bankovky od 1 centime do 20 frankov sa už nepoužívali v roku 2012.


Čínsky jüan

Context: Introduction Čínske mince Kurz juanu k americkému doláru Čínsky jüan (iné názvy: jüan, juan, žen-min-pi , po čínsky 元 – pchinjin: yuan alebo 人民币 – pchinjin: renminbi / ren min bi ) je oficiálna mena v kontinentálnej Číne. Vydáva ju Čínska ľudová banka. Oficiálna ISO 4217 skratka je CNY, ale bežne sa používa aj RMB. Symbol v latinke je ¥. Jüan sa delí na ťiao (jiao) a fen v pomere 1 jüan 10 ťiao 100 fen.


Medzinárodný devízový trh

Context: Najväčší obchodníci s menami Medzi najväčších obchodníkov na forexovom trhu patria veľké svetové banky. Prvenstvo drží Deutsche Bank s 15,64% podielom. Druhé je Barclays Capital s podielom 10,75 % a tretí UBS AG s podielom 10,59 %. Prvých desať najväčších obchodníkov si medzi seba rozdeľuje viac ako 77 % celého forexového trhu. Okrem investičných bánk na forex trhu obchodujú aj nasledovné subjekty: Centrálne banky Investičné fondy Exportné/Importné spoločnosti Štáty Retail obchodníci


Komoditná burza

Context: Najväčší komoditné burzy Burza Krajina Obrat za mesiac ($M) CME Group USA 19 Tokyo Commodity Exchange Japonsko - NYSE Euronext Dalian Commodity Exchange Multi Commodity Exchange Intercontinental Exchange Africa Mercantile Exchange


Čínska priemyselná a obchodná banka

Context: Základné údaje V roku 2006 mala ICBC 2,5 milióna korporátnych zákazníkov a 150 miliónov individuálnych zákazníkov. V roku 2005 sa čistý zisk zvýšil o 12,4 % na 33,7 miliárd RMB a celkový zostatok pôžičiek bol 3,289,5 miliardy RMB. Súhrnné pasíva sú 6,196,2 miliárd RMB, čo predstavuje nárast o 11,2 %. Oneskorené alebo nesplácané úvery (NPL) predstavovali v roku 2005 154,4 miliárd RMB, pomer NPL (nesplácaný úver) 4,69 % a pomer KP (kapitálová primeranosť) 9,89 %. 2. decembra 2014 bola ICBC označená za najväčšiu banku na svete podľa aktív a kapitálu 1. stupňa. V júli 2007 bola z hľadiska výnosov na 30. mieste. Pôžičky podľa odvetvia V miliónoch Čínskych RMB v roku 2005 : Výroba: 662,376, 20,1% (28,7% v roku 2004) Doprava, skladovanie, pošta & telekomunikácie: 367,371, 11,2 % (10,2 % v roku 2004) Energia, plyn a voda: 281,179, 8,6 % (7,0 % v roku 2004) Maloobchod, veľkoobchod, potraviny: 265,906, 8,1 % (6,9 % v roku 2004) Rozvoj nehnuteľností: 194,024, 5,9 % (5,6 % v roku 2004) Organizácia sociálnych služieb: 103,070, 3,1%, (3.2% v roku 2004) Výstavba: 89,666, 2,7%, (2,1% v roku 2004) Iné odvetvia: 313,804, 9,5%, (12,1% v roku 2004) Discounted bills (zľavnené účty): 392,717, 11,9%, (8,4% v roku 2004) Osobné pôžičky: 515,042, 15,7%, (13,1% v roku 2004) Zámorský biznis: 104,398, 3,2%, (2,7% v roku 2004) Spolu : 3,289,553 Úverové zabezpečenie Zabezpečené hypotékou: 34,1 % Zabezpečené iným kolaterálom: 22,1 % Garantované pôžičky: 23,3 % Nezabezpečené pôžičky: 20,5 % Nesplatené pôžičky Na konci roka 2004 tvorili 19,1 % portfólia ICBC nesplatené pôžičky. S cieľom vyčistiť súvahu ICBC a pripraviť ju na kótovanie v zahraničí čínska vláda zorganizovala sériu kapitálových injekcií, prevodov aktív a likvidáciu zlých pôžičiek dotovaných vládou ktoré nakoniec stáli viac než 162 miliárd USD. To zahŕňalo schválenie finančnej injekcie vo výške 15 miliárd USD. Táto suma bola financovaná z rozsiahlych devízových rezerv Číny 28. apríla 2005. Pekingská štátna spoločnosť China Huarong Asset Management pomohla ICBC zbaviť sa zlých úverov. Podľa výročnej správy za rok 2005, takmer 5% úverov je klasifikovaných označením non-performing, čo znamená nesplatená pôžička, v porovnaní s väčšinou západných bánk, ktoré majú nižšie ukazovatele NPL, napríklad americké komerčné banky približne 1%.


Ázijská finančná kríza

Context: Úverová bublina Nárast úverov v období pred krízou bol o 8 – 10 % rýchlejší než rast HDP. Peniaze smerovali najmä do trhu s nehnuteľnosťami a do akciových trhov, ktorých hodnota sa v deväťdesiatych rokov zvýšila štvornásobne. Podiel bankových aktív na HDP sa dostal na úroveň 200%. Rast cien nehnuteľností podporoval prílev ďalších investícií a zároveň umožnil vydávanie nových úverov, čo vytvorilo začarovaný kruh.


Hongkonský dolár

Context: Emitovanie bankoviek Podľa Základného zákona (Basic Law), hongkonskej miniústavy, má hongkonská vláda suverenitu nad kontrolou meny na svojom území. Menová politika sa vykonáva prostredníctvom vládnej agentúry Hong Kong Monetary Authority (HKMA). Jednou z jej hlavných úloh je dbať na to, aby bol zachovaný stanovený výmenný kurz s americkým dolárom. Na tento účel zhromaždila tretie najväčšie devízové rezervy na svete. HKMA však sama nevydáva bankovky. Túto právomoc zverila do rúk troch bánk, ktoré môžu vydať nové bankovky len vtedy, keď majú preukázateľne dostatočné krytie v amerických dolároch. Banky majú voľnú roku pri tvorbe dizajnu bankoviek. Hongkonské doláre vydávajú: HSBC Bank of China Standard Chartered Bank


Londýnska burza cenných papierov

Context: História Oficiálne bola Londýnska burza založená v roku 1801, ale v skutočnosti sa história obchodovania s cennými papiermi v Anglicku začala písať v 16. storočí. Britské spoločnosti, ktoré neboli schopné financovať drahé cesty do Číny vlastným kapitálom, podľa podobného modelu v Antverpách inkasovali zlato výmenou za budúci podiel na zisku spoločnosti. V roku 1687 pätnásť spoločností obchodovalo s vlastnými cennými papiermi v Londýne. V roku 1695 tu bolo už okolo 150 spoločností. V dôsledku toho sa s malou časťou týchto akcií aktívne obchodovalo, mnohé spoločnosti sa ukázali ako neživotaschopné. Anglická IPO bublina z 90. rokov 20. storočia sa niekedy prirovnáva k bubline internetových spoločností z 90. rokov 20. storočia. Hlavným indexom londýnskej burzy je FTSE100, ktorý bol uvedený na trh 3. januára 1984. Združuje 100 najväčších spoločností kótovaných na londýnskej burze cenných papierov. V roku 2020 boli celkové príjmy londýnskej burzy 2 124 miliónov GBP (v roku 2019 2 056 miliónov GBP). Londýnska burza tvorila do roku 2021 približne 50 percent medzinárodného obchodovania s akciami. V roku 2021 bol priemerný denný obrat akcií na londýnskej burze 8,6 miliardy EUR.


Čínska priemyselná a obchodná banka

Context: Introduction  Čínska priemyselná a obchodná banka (po čínsky: 中國工商銀行股份有限公司 / 中国工商银行股份有限公司 , po anglicky: Industrial and Commercial Bank of China Limited (ICBC)) je čínska nadnárodná finančná inštitúcia. Je najväčšou bankou v Číne a najväčšou bankou na svete podľa súhrnných aktív, vkladov, pôžičiek, počtu zákazníkov a počtu zamestnancov. Je jednou z "veľkej štvorky" štátom vlastnených komerčných bánk, ďaľšími troma sú Bank of China, Agricultural Bank of China a China Construction Bank. Bola založená vo forme limited company, podobné slovenskej spoločnosti s ručením obmedzeným, 1. januára 1984. V decembri 2017 mala aktíva v hodnote 4,009 bilión USD. Všeobecne je považovaná za najväčšiu finančnú inštitúciu a verejnú spoločnosť na svete podľa aktív a je prvou Čínskou bankou ktorej sa niečo také podarilo. Je na prvom mieste v rebríčku Top 1000 World Banks podľa časopisu The Bankers´ s a na prvom mieste Forbes Global 2000 zoznamu najväčších verejných spoločností.


Čínska priemyselná a obchodná banka

Context: História  Možné prepojenia s rokom 1910 V záznamoch ku čínskej dráme z roku 2004 立秋 od 姚宝瑄, je uvedené že zo starej banky 丰德 ktorá bola predmetom hry v roku 1910 sa neskôr stala ICBC. 1984 Čínska priemyselná a obchodná banka otvorila svoju prvú pobočku 1. januára 1984 v Pekingu v podobe miestnej štátnej banky. 1999 V roku 1999, ICBC otvorila pobočku v Luxembursku ktorá sa stala Európskym sídlom banky v roku 2011. ICBC (Europe) S.A prevádzkuje sieť pobočiek v hlavných európskych mestách menovite Paríž, Amsterdam, Brusel, Miláno, Madrid, Barcelona, Varšava a Lisabon. 2005 Operácie banky v Hongkongu sú uvedené pod názvom ICBC Asia. 10. októbra 2005 zakúpila dcérsku spoločnosť Fortis Bank v Hongkongu a rebrandingovala ju pod svojím vlastným menom. 2006 V rámci prípravy na plánovanú počiatočnú verejnú ponuku poskytli 28. apríla 2006 traja "strategický investori" spoločnosti ICBC 3,7 miliardy USD: Goldman Sachs kúpila 5,75 % podiel za 2,6 miliardy USD, čo je najvyššia suma, ktorú spoločnosť Goldman Sachs kedy investovala. Dresdner Bank, 100%-tná dcérska spoločnosť Commerzbank investovala 1 miliardu USD. American Express investovala 200 miliónov USD. V tom čase najväčšia IPO (prvá verejná ponuka akcií) na svete Súbor:ICBC_Beijing.jpg|náhľad|Pobočka ICBC Peking na 2 Fuxingmen South Street, Peking Súbor:ICBC_building_on_the_Bund,_Shanghai.jpg|náhľad|Budova ICBC Bund, Šanghaj Súbor:VM_5492_Xian_-_Industrial_and_Commercial_Bank_of_China.jpg|náhľad|Budova ICBC v Xi an Súbor:ICBC_Tokyo_Branch.jpg|náhľad|Budova ICBC v Tokiu Súbor:ICBCCanada350Hwy7-2.jpg|náhľad|ICBC Kanada Súbor:Torre_Madero_Office_desde_Dársena_Norte.JPG|náhľad|Torre Madero Office, súčasné ICBC sídlo v Buenos Aires Súbor:ICBC_Branch_in_Kuala_Lumpur.jpg|náhľad|Pobočka ICBC v Kuala Lumpur ICBC bola 27. októbra 2006 simultánne zaradená na oboch burzách, Hongkongskej burze s cennými papiermi a Šanghajskej burze s cennými papiermi. V tej dobe to bola najväčšia IPO na svete v hodnote 21,9 miliardy USD, čo presiahlo predchádzajúci rekord IPO 18,4 miliardy USD Japonského NTT DoCoMo v roku 1998. V roku 2010 Agricultural Bank of China presiahla rekord IPO ICBC keď ho navýšila na 22,1 miliardy USD. Najväčšia komerčná banka v Číne bola tiež prvou spoločnosťou ktorá zaznamenala debut na oboch burzách s cennými papiermi v Hongkongu a v Šanghaji. ICBC navýšila o najmenej 14 miliárd USD v Hongkongu (H-akcie) a o ďaľších 5,1 miliardy USD v Šanghaji (A-akcie). Z dôvodu vysokých úpisov sa uskutočnili umiestnenia greenshoe (t.j nadmerné pridelenie) a nárast ICBC vzrástol na 21,9 miliardy USD (17 % trhovej hodnoty ICBC pred IPO), rozdelených na 16 miliárd USD v Hongkongu a 5,9 miliárd USD v Šanghaji. Po celosvetovej ponuke predstavoval voľný vklad akcií 22,14 % trhovej kapitalizácie. Na konci prvého dňa obchodovania sa akcie banky uzavreli na takmer 15 % s 3,52 HKD v Hongkongu v porovnaní s kótovacou cenou 3.07 HKD, ktorá bola vzhľadom na silný dopyt nastavená na vrchole indikatívneho rozpätia. Podľa spoločnosti Bloomberg bola trhová kapitalizácia ICBC na konci obchodovania na základe Hongkongských akcií 156,3 miliardy USD, čím sa jej kapitál stal piatym najvyšším na svete medzi bankami, hneď po JPMorgan Chase. Medzitým ICBC v Šanghaji kótované A-akcie zaznamenali miernejšie zisky a skončili na 5,1 % z ponukovej ceny 3,12 RMB. 2008 V auguste 2008 sa ICBC stala druhou čínskou bankou od roku 1991 ktorá získala federálny súhlas založiť pobočku v New York City. 2010 V roku 2010, ICBC požičala 400 miliónov USD na dokončenie priehrady Gibe III v Etiópii. Organizácie ktoré boli proti priehrade, napríklad International Rivers a Survival International, sa sťažovali alebo písomne zaslali svoje názory ICBC proti stavaniu priehrady. 2011 24. januára 2011 ICBC zriadila pobočku v Madride v Španielsku. 20. mája 2011 ICBC Ltd. zriadila dve pobočky v Pakistane, jednu v Karáči a druhú v Islamabade. 18. augusta 2011, ICBC prešla overením Pakistanskej štátnej banky a začala svoj biznis v Pakistane. 2012 ICBC v novembri 2012 získala za 600 miliónov USD 80 %-tný podiel Standard Bank Argentina a o šesť mesiacov neskôr došlo k zmene v 103 pobočkách ktoré mala juhoamerická banka v republike. Je to najväčšia prevádzka čínskej banky v Latinskej Amerike. V Argentíne má banka 1,000,000 individuálnych zákazníkov, 30,000 firiem vo všetkých oblastiach a viac než 1600 korporátnych spoločností. 2013 Počas Kórejskej krízy v roku 2013, Čínska priemyselná a obchodná banka zastavila obchod so severokórejskou bankou, ktorú USA obvinili z financovania raketových a jadrových programov Pchjongjangu. Koncom júla 2013 bolo oznámené, že juhoafrická Standard Bank jednala o predaji svojho majetku v Londýne s Čínskou priemyselnou a obchodnou bankou za viac než 500 miliónov USD. 2014 24. septembra 2014 bola oficiálne zriadená pobočka ICBC Kuwait v Kuvajte, hlavnom meste Kuvajtu. Táto prvá a momentálne jediná čínska banka pôsobiaca v Kuvajte ukončila zriadením tejto pobočky históriu neprítomnosti čínskej banky v Kuvajte. Okrem toho je tiež štvrtou pobočkou ICBC na blízkom východe, po pobočkách v Dubaji, Abu Zabí a Doha. 2015 25. mája 2015 spoločnosť posilňovala svoju prítomnosť na Blízkom východe a v Európe nákupom tureckej banky TekstilBank a vytvorením dcérskej spoločnosti ICBC Turkey. 2016 Dňa 18. novembra 2016 banka získala licenciu príjimať vklady v Rusku. ICBC Financial Services, maklérska jednotka banky, poskytla na konci roka 2015 približne 88 miliárd USD na dohody o spätnom odkúpení (repo financing), čo predstavuje nárast oproti 59 miliardám USD pred dvoma rokmi, podľa regulačných údajov. Údaje sú pred dohodami o vzájomnom započítavaní, ktoré sa môžu použiť na zníženie súhrnných aktív a pasív. Takmer všetky repo financing ktoré ICBC poskytuje sa týkajú štátnych dlhopisov USA. 2017 ICBC spustila službu robo-poradcu pre svoje činnosti so správou majetku. V októbri 2017 banka oznámila nárast čistého zisku za tretí štvrťrok o 3,3 %.


Bank of England

Context: Dejiny Banku založil Škót William Paterson v roku 1694 s cieľom stať sa vládnou bankou. Ponúkol vláde pôžičku 1,2 milióna libier, za čo požadoval, aby bola banka vymenovaná za centrálnu banku ( The Governor and Company of the Bank of England ) s právom vydávať bankovky. Kráľovský patent, povoľujúci túto činnosť bol vydaný 27. júla 1694. Štátny rozpočet bol vtedy takom zlom stave, že v podmienkach pôžičky bol ročný 8% úrok a ročný poplatok vo výške 4 000 £ za správu dlhu. Prvým guvernérom bol sir John Houblon, ktorého podobizeň je zachytená na 50-librovej bankovke, vydanej v roku 1990. Povolenie bolo obnovené v rokoch 1742, 1764 a 1781. Banka sa pôvodne nachádzala nad antickým Mithrasovým chrámom pri Walbrook . Mithras bol okrem iného bohom obchodu, čo bolo vhodné spojenie pre túto banku. V roku 1734 sa banka presťahovala do súčasnej lokality na Threadneedle Street . V roku 1844 zákon Bank Charter Act zviazal emisiu bankoviek so stavom zlatých rezerv a dal bankám právo vydávať bankovky. Len niekoľko bánk pokračovalo vo vydávaní bankoviek do tej doby, než boli prevzaté v 30. rokoch 20. storočia Anglickou bankou. Škótske a severoírske banky si toto právo podržali. V roku 1870 bola centrálnej banke zverená zodpovednosť za stanovenie úrokovej miery. V priebehu rokov 1920 až 1944, kedy bol jej guvernérom Montagu Norman, zrušila činnosti súvisiace s komerčnou činnosťou. V roku 1946 bola banka zoštátnená.


Context: Introduction Prehľad členov AIIB: tmavozelená farba - plnohodnotní regionálni členovia, tmavomodrá - mimo-regionálni členovia, bledé odtiene - prospektívni členovia. Ázijská infraštruktúrna investičná banka (po čínsky: ; pchin-jin: Yàzhōu jīchǔ shèshī tóuzī yínháng ; slovenský prepis: Ja-čou ťi-čchu še-š’ tchou-c’ jin-chang) je medzinárodná finančná inštitúcia sídliaca v Pekingu v Čínskej ľudovej republike, z ktorej popudu z roku 2013 bola v roku 2014 založená. Prakticky funguje od roku 2016. Je zamýšľaná ako rozvojová banka pre ázijsko-pacifický región a je v tomto smere konkurenciou Svetovej banky, Medzinárodného menového fondu a Ázijskej rozvojovej banky. Vznik banky sprevádzali obavy, že Čína svoj vplyv v nej využije na podrývanie globálnych štandardov dobrého vládnutia a ochrany životného prostredia. AIIB plánovala po vzniku požičať ročne 10-15 miliárd USD, avšak za prvé dva roky fungovania požičala iba 4,4 miliardy USD. V októbri 2018 mala Ázijská infraštruktúrna investičná banka 44 regionálnych (ázijsko-pacifických) členov, 24 mimo-regionálnych členov, 6 prospektívnych regionálnych členov a 13 prospektívnych mimo-regionálnych členov.


Čínsky jüan

Context: Externé odkazy  Výmenný kurz Oficiálna stránka Čínskej ľudovej banky Čínske bankovky Jüan Renminbi - Historické a súčasné bankovky Číny (CNY / RMB) 1953-2019 Jüan FEC - Devízové certifikáty (FEC) Čínskej ľudovej republiky 1980-1994 Kategória:Ekonomika v Číne Kategória:Meny v Ázii


Svetová banka

Context: Svetová banka - fondy, pôžičky, granty a služby Dva veľmi úzko pričlenené subjekty Svetovej banky – Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj (IBRD) a Medzinárodné rozvojové združenie (IDA) poskytujú pôžičky a fondy s nízkymi úrokmi až bez úrokov tým krajinám, ktoré majú znevýhodnený prístup k medzinárodnému úverovému trhu, prípadne žiaden prístup nemajú. Na rozdiel od iných finančných inštitúcií, ich účelom nie je dosahovanie zisku. IBRD však je založená na trhových princípoch a využíva svoj vysoký úverový rating nato, aby posunula svoj nízky úrok, za ktorý si požičiava sama peniaze svojim dlžníkom – rozvojovým krajinám. Platí za svoje vlastné operačné náklady, čiže nehľadá cudzie zdroje na financovanie týchto prevádzkových nákladov. Vynára sa otázka, odkiaľ čerpá Svetová banka peniaze na výkon svojich činností a ako využíva fondy, aby mohla napĺňať svoje ciele? ;Tvorba fondov Pôžičky IBRD rozvojovým krajinám sú primárne financované predajom obligácii s ratingom AAA na svetových finančných trhoch. Kým IBRD zarába len malú maržu z týchto pôžičiek, väčšia proporcia jej príjmov pochádza z požičiavania jej vlastného kapitálu. Tento capital pozostáva z rezerv vytvátaných počas rokov a peňažných vkladov jej 185-ich členských krajín. Príjem IBRD sa využíva tiež na operačné výdavky, prispieva IDA a slúži na umorovanie dlhov. IDA, najväčší svetový zdroj bezúročných pôžičiek a poskytovateľ fondov najchudobnejším krajinám, je doplňáné každé 3 roky 40-timi donorskými krajinami. Dodatočné fondy sú obnovované prostredníctvom splatenia základu bezúročných pôžičok poskytnutých na 35 až 40 rokov, ktoré sú následne poskytnuté na opätovné vypožičanie. IDA zodpovedá za takmer 40 % pôžičok Svetovej banky. ;Pôžičky Prostredníctvom IBRD a IDA, Svetová banka ponúka 2 základné druhy pôžičiek a úverov: investičné pôžičky a pôžičky pre rozvojovú politiku. Investičné pôžičky sú poskytované krajinám výmenou za potraviny, prácu a služby, ktoré majú podporiť hospodárske a sociálne rozvojové projekty spadajúce do širokého okruhu hospodárskeho a sociálneho sektora. Pôžičky pre rozvojovú politiku /predtým známe ako “adjustment loans”/ poskytujú rýchlo-vyplatiteľné financovanie na podporu štátnej politiky a inštitucionálnych reforiem. Pôžičky IDA sú bezúročné. Každý návrh projektu zo strany klientov je ohodnotený za účelom zistenia, či daný projekt je ekonomicky, finančne, sociálne a environmentálne uskutočniteľný. Počas rokovaní o pôžičke, sa Banka a klient dohodnú na rozvojových cieľoch, výsledkoch, ukazovateľoch výkonu a plánoch na realizáciu, ako aj rozpis vyplácania pôžičky. Kým Svetová banka dohliada na realizáciu každej pôžičky a hodnotí jej výsledky, klient postupne realizuje projekt alebo program podľa dohodnutých termínov. Takmer 30 % zamestnancov pôsobí v pobočkách rozmiestnených v 100 krajinách po celom svete, ¾ poskytnutých pôžičiek spravujú riaditelia pre určitú krajinu, ktorí sú situovaní mimo sídla Svetovej banky vo Washinghtine. Dlhodobé pôžičky (úvery) IDA sú bezúročné, ale prirátava sa k nim malý servisný poplatok (service charge) vo výške 0,75 % výšky vyplateného fondu. Poplatok za viazanosť (commitment fee) sa pohybuje od 0 po 0,5 % z nečerpaného zostatku úveru, na finančný rok 2006 boli stanovené vo výške 0,30 %. Ďalšie informácie sa dajú získať na stránke World Bank Treasury. Treasury je v IBRD centrom pre vypožičiavanie a požičiavanie fondov. ;Granty Granty sú narhnuté na podporu rozvojových projektov prostredníctvom inovácií a spolupráce medzi organizáciami a miestnymi spoločníkmi, ktorí participujú na projekte. V posledných rokoch granty IDA, ktoré sú financované buď priamo alebo riadené cez partnerstvá, boli použité na: Znížiť dlhové zaťaženie veľmi zadĺžených chudobných krajín. Zlepšiť sanitáciu a vodné zásoby Podporiť vakcinačné a imunizačné programy na zníženie výskytu nákazlivých chorôb ako malária Bojovať proti pandémii HIV/AIDS Podporiť organizácie pre občiansku spoločnosť Vytvoriť iniciatívy na zníženie emisií skleníkových plynov ;Analytické a poradenské služby Pokým je Svetová banka známa najmä ako poskytovateľ financií, ďalšou z jej úloh je poskytovať analýzy, rady a informácie členským krajinám, nato aby bolo možné zabezpečiť trvalé ekonomické a sociálne zlepšenia, ktoré ich ľudia potrebujú. Robí tak prostredníctvom ekonomického výskumu (economic research) zameraného na životné prostredie, chudobu, obchod, globalizáciu, a taktiež prostredníctvom hospodárskej a sektorovej práce zameranej na konkrétnu krajinu. (country-specific economic and sector work), kde hodnotí ekonomické vyhliadky krajiny skúmaním jej bankového systému a finančných trhov, ako aj obchodu, infraštruktúry, chudoby a systému sociálneho zabezpečenia. Svetová banka tiež stavia na jej zdrojoch ako “banka vedomostí” a vzdeláva klientov, aby sami boli schopní riešiť ich rozvojové problémy a podporovať ekonomický rast. Bankou vedomostí sa myslí bohatosť kontaktov, vedomostí, informácií a skúseností, ktoré Svetová banka v priebehu rokov nazbierala v krajine za krajinou a v projekte za projektom v jej rozvojovej činnosti. Jej hlavným cieľom je napomôcť vedomostnej revolúcii v rozvojových krajinách. Tu sú len niektoré spôsoby analýz, rád a vedomostí, ktoré boli sprístupnené členským krajinám, ich vládam, odborníkom pre rozvoj a verejnosti. Hodnotenie miery chudoby Prehľad verejných výdavkov Hospodárske memorandum krajiny Ekonomický a štrukturálny prehľad Sektorové správy Rozvojové témy ;Tvorba kapacít Ďalšou z kľúčových funkcií banky je zvýšiť schopnosti jej zamestnancov, partnerov a ľudí v rozvojových krajinách – pomôcť im získavať vedomosti a zručnosti, ktoré potrebujú na poskytovanie technickej asistencie, zlepšiť výkon vlády a podporiť ekonomický rast spolu s programami na zníženie chudoby. Prepojenia v sieti zdieľaných informácií (pozri dolu uvedené) boli zriadené bankou za účelom adresovania obrovského množstva informácií a dialógu o rozvoji. Poradenské služby a Opýtaj sa nás fóra robia informácie dostupnými podľa témy prostredníctvom telefónu, faxu, emailu alebo webu. Banka sprostredkúva viac než 25 poradenských služieb. Zamestnanci, ktorí rýchlo zodpovedajú nastolené otázky sú často prvým a jediným kontaktom, ktorý má verejnosť a ľudia v rozvojových krajinách s bankou. Globálne rozvojové siete vzdelávania je rozsiahla sieť centier diaľkového učenia, ktoré využíva moderné informačné a komunikačné technológie, aby spájali ľudí pracujúcich pre rozvoj na celom svete. Inštitút Svetovej banky a Globálne a regionálne programy spájajú online a priamo vedúcich rozvojových praktikantov a slúžia na výmenu skúseností a rovoj zručností. B-SPAN webcasting služba je širokopásmová stanica, ktorá uvádza semináre Svetovej banky, workshopy a konferencie zamerané na udržateľný rozvoj a zníženie chudoby.


Čínska priemyselná a obchodná banka

Context: Environmentálna politika a výsledky V roku 2008 bola ICBC prvou čínskou bankou, ktorá prijala Equator Principles, medzinárodný súbor sociálnych a enviromentálnych štandardov pre finančné inštitúcie, ktorý bol zahájený v roku 2003. Prijala tiež politiku zelených úverov zavedenú v roku 2007 čínskym ministerstvom ochrany životného prostredia. Medzinárodné environmentálne organizácie kritizovali ICBC za nedodržanie svojich sociálnych environmentálnych štandardov a za pokrytectvo, pretože ICBC sa podieľa na financovaní kontroverznej priehrady Gilgel Gibe III v Etiópii. +Financie v čínskom jüane Year 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 Príjem,miliarda 107,5 126,7 193,1 181,6 257,4 310,2 309,4 380,7 470,6 529,7 578,9 634,9 668,7 641,7 675,7 725,1 Čistý príjem,miliarda 2,473 2,311 33,70 49,26 81,52 110,8 129,4 166,0 208,4 238,7 263,0 276,3 277,7 279,1 287,5 298,7 Aktíva,bilión 5,279 5,671 6,454 7,509 8,684 9,757 11,79 13,46 15,48 17,54 18,92 20,61 22,21 24,14 26,09 27,70 Majetok,bilión 170,5 163,0 253,4 466,5 538,4 602,7 673,9 820,4 956,7 1125 1274 1531 1789 1970 2127 2330


Ázijská finančná kríza

Context: Chyby v makroekonomickej politike Nadužívanie úverov viedlo k tomu, že zadĺženie u zahraničných bánk presiahlo úroveň štátnych devízových rezerv. To neskôr viedlo k tomu, že štáty neboli schopné udržať menový kurz s americkým dolárom a museli devalvovať. Veľké množstvo lacných úverov viedlo k príliš vysokej úrovni investovania a množstvo investícií bolo nerentabilných. Finančné trhy v regióne ostávali naďalej nízko rozvinuté, keďže väčšina finančných transakcií bola štruktúrovaná v tradičných finančných centrách.


Materiálovotechnologická fakulta Slovenskej technickej univerzity v Bratislave so sídlom v Trnave

Context:
Materiálovotechnologická fakulta bola zriadená nariadením vlády s účinnosťou od 1. 1. 1986 pod pôvodným názvom Strojárskotechnologická fakulta so sídlom v Trnave. Aj keď rokom vzniku
fakulty je uvedený dátum, jej história je omnoho staršia a úzko súvisí s
činnosťou technologických smerov strojárskej výroby, ktorých základy boli položené na bývalom Odbore strojného a elektrotechnického inžinierstva ešte v roku 1942 založením Ústavu mechanickej technológie, ktoré sa ďalej rozvíjali v rámci Strojníckej fakulty SVŠT, v súčasnosti STU.


Context: Introduction  Fakulta strojného a elektrotechnického inžinierstva Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave pôsobila pod týmto názvom v rámci SVŠT len v jednom školskom roku 1950 - 1951. Jej dekanom bol prof. Ing. Dr. techn. Ľudovít Kneppo, DrSc. Fakulta zanikla rozdelením na: Strojnícku fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave Elektrotechnickú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. Fakulta mala v okamihu zrušenia za sebou viac ako 10-ročnú históriu. Vytvorila sa transformáciou Odboru strojného a elektrotechnického inžinierstva Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave , ktorý vznikol hneď pri formovaní školy v roku 1940.


Trnavská univerzita (historická)

Context: Introduction  Trnavská univerzita () bola univerzita v Trnave v rokoch 16351777. Bola jednou z prvých univerzít na území dnešného Slovenska.


Fakulta výrobných technológií so sídlom v Prešove Technickej univerzity v Košiciach

Context: História fakulty Fakulta výrobných technológií bola zriadená na pokyn Ministerstva školstva SR, rozhodnutím Akademického senátu TU č. 41/92 s účinnosťou od 1. septembra 1992 ako Fakulta odborných štúdií TU na základoch niekdajšieho pracoviska Strojníckej fakulty v Prešove. Fakulta pod súčasným názvom od 1. mája 1996 poskytuje vysokoškolské štúdium v jednom akreditovanom študijnom odbore Výrobné inžinierstvo na šiestich študijných zameraniach, v ktorých študuje celkovo okolo 900 študentov v dennej aj externej forme. Fakultu tvorí 6 katedier a 3 pracoviská.


Univerzita sv. Cyrila a Metoda v Trnave

Context: Fakulty a ostatné súčasti Univerzita sv. Cyrila a Metoda v Trnave má päť fakúlt a jeden inštitút. Filozofická fakulta Fakulta masmediálnej komunikácie Fakulta prírodných vied Fakulta sociálnych vied Fakulta zdravotníckych vied ( so sídlom v Piešťanoch ), do 31. mája 2020 fungovala ako Inštitút fyzioterapie, balneológie a liečebnej rehabilitácie Inštitút manažmentu


Stavebná fakulta Slovenskej technickej univerzity v Bratislave

Context: Pracoviská V súčasnosti má fakulta 19 katedier, ústav súdneho znalectva, centrum informačných technológií, knižnicu a informačné centrum, čím je najväčším vzdelávacím a vedecko-výskumným centrom v oblasti stavebníctva a geodézie na Slovensku. Fakulta sídli na Radlinského ulici a ulici Imricha Karvaša, v komplexe budov patriacich Slovenskej technickej univerzite v Bratislave, spoločne s fakultou Fakultou chemickej a potravinárskej technológie a Strojníckou fakultou. Stavebná fakulta pritom samotná zaberá tri bloky budovy, vrátane celej výškovej budovy na Radlinského ul. Katedry Katedra architektúry Katedra betónových konštrukcií a mostov Katedra dopravných stavieb Katedra geodézie Katedra geotechniky Katedra globálnej geodézie a geoinformatiky Katedra humanitných vied Katedra hydrotechniky Katedra jazykov Katedra konštrukcií pozemných stavieb Katedra kovových a drevených konštrukcií Katedra matematiky a deskriptívnej geometrie Katedra materiálového inžinierstva a fyziky Katedra stavebnej mechaniky Katedra technických zariadení budov Katedra technológie stavieb Katedra telesnej výchovy Katedra vodného hospodárstva krajiny Katedra zdravotného a environmentálneho inžinierstva Ústav súdneho znalectva Akreditované študijné programy (Bc. štúdium) Civil Engineering Geodézia a kartografia Inžinierske konštrukcie a dopravné stavby Krajinárstvo a krajinné plánovanie Matematicko-počítačové modelovanie - https://www.math.sk/mpm/ Pozemné stavby a architektúra Technológie a manažérstvo stavieb Vodné stavby a vodné hospodárstvo Kontakt : Stavebná fakulta STU v Bratislave : Radlinského 11 : 810 05 Bratislava : Slovensko


Miroslav Trnka

Context: Vzdelanie  Slovenská technická univerzita, materiálovotechnologická fakulta v Trnave.


Fakulta chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave

Context: Introduction  Fakulta chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity (skr. FCHPT STU ) je jednou zo siedmich fakúlt Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. Vznikla v roku 1940 začatím činnosti Odboru chemickotechnologického inžinierstva Slovenskej vysokej školy technickej (SVŠT). Fakulta má svoje špecifické postavenie ako jediná svojho druhu na Slovensku. Zachytáva celý rozsah chemického, potravinárskeho, farmaceutického a spotrebného priemyslu vrátane ekológie. Jej súčasným dekanom je prof. Ing. Anton Gatial, DrSc.


Univerzita sv. Cyrila a Metoda v Trnave

Context: Introduction  Univerzita sv. Cyrila a Metoda v Trnave je verejná vysoká škola univerzitného typu. Bola zriadená zákonom č. 201/1997 Z.z. z 27. júna 1997. Hlavným poslaním univerzity je chrániť a šíriť poznanie a rozvíjať vzdelávanie na základe vedeckých poznatkov a tvorivej vedeckej a umeleckej činnosti, v duchu národných a všeľudských humanistických a demokratických tradícií. Svojou činnosťou prispieva k rozvoju vzdelanosti ako súčasti kultúry celej spoločnosti a súčasne prispieva k zvyšovaniu vedeckej, technickej a hospodárskej úrovne regiónu svojho pôsobenia. V roku 2022 oslavuje univerzita 25. výročie svojho vzniku. Od mája 2022 je rektorkou prof. Mgr. Katarína Slobodová Nováková, PhD.


Vysoká škola DTI

Context: Introduction  Vysoká škola DTI (v rokoch 20062016 Dubnický technologický inštitút v Dubnici nad Váhom ) je súkromná vysoká škola, ktorá pôsobí na základe uznesenia vlády SR č. 200 zo dňa 1. marca 2006. Poskytuje vysokoškolské vzdelanie v bakalárskych a magisterských študijných programoch formou denného a externého štúdia a má certifikát ISO 9001. 13. mája 2022 sa vymenovaním prezidentkou Zuzanou Čaputovou rektorom stal Tomáš Lengyelfalusy.


Context: Poslanie V harmónii s definovaným poslaním Slovenskej technickej univerzity aktívne prispievať ako univerzitná fakulta k jeho naplneniu v rámci stanovených kompetencií v akreditovaných oblastiach výučby, vedy a výskumu, s prioritou na materiálové vedy a výrobné technológie: ponúkať a realizovať univerzitný systém vzdelávania vo všetkých troch stupňoch v akreditovaných študijných programoch šíriť, prehlbovať a rozvíjať poznanie nástrojmi vedy a výskumu zabezpečiť prenos výsledkov vedy a výskumu do procesu vzdelávania zabezpečiť transfer výsledkov vedy a výskumu do podnikateľskej praxe chrániť výsledky svojho výskumu začleniť sa do univerzitného systému celoživotného vzdelávania podieľať sa na dlhodobo udržateľnom rozvoji spoločnosti všetkými svojimi aktivitami, ale hlavne rozvíjaním harmonickej osobnosti študenta v kontexte ideálov humanizmu a demokracie.


Trnavská univerzita v Trnave

Context: Introduction Nová budova univerzity Nová budova univerzity alt=Vojenský historický archív Trnava Trnavská univerzita v Trnave (spočiatku Trnavská univerzita so sídlom v Trnave ) je verejná vysoká škola univerzitného typu. Vznikla obnovením historickej Trnavskej univerzity 25. marca 1992 zákonom SNR č. 191/1992. Trnavská univerzita sa hlási k princípom Veľkej Charty európskych univerzít, ktorá definuje základné princípy, ktorými by sa univerzity po celom svete mali riadiť. Sú to najmä ich úplná nezávislosť od politickej a ekonomickej moci, sloboda uskutočňovať výskum a sloboda vyučovať. V roku 2021 sa k aktuálnemu zneniu Magny Charty Universitatum 2020 pripojila aj Trnavská univerzita v Trnave. Trnavská univerzita obhajuje kresťanské princípy, chce chrániť morálne a duchovné hodnoty, vychovávať v duchu ekumenizmu, spolupracovať s univerzitami, výskumnými a vedeckými ústavmi na Slovensku a v zahraničí. V súčasnosti je jej rektorom literárny vedec prof. René Bílik.


Context: História  Materiálovotechnologická fakulta bola zriadená nariadením vlády s účinnosťou od 1. 1. 1986 pod pôvodným názvom Strojárskotechnologická fakulta so sídlom v Trnave . Aj keď rokom vzniku fakulty je uvedený dátum, jej história je omnoho staršia a úzko súvisí s činnosťou technologických smerov strojárskej výroby, ktorých základy boli položené na bývalom Odbore strojného a elektrotechnického inžinierstva ešte v roku 1942 založením Ústavu mechanickej technológie, ktoré sa ďalej rozvíjali v rámci Strojníckej fakulty SVŠT, v súčasnosti STU. So začiatkom technologických disciplín na SVŠT zostane navždy späté meno nestora mechanických technológií prof. J. Čabelku, špičkového odborníka v oblasti technológie zvárania. Rozvoj týchto technológií gestorovali profesori J. Nebeský a J. Ondra. Zakladateľom štúdia ekonomiky a riadenia strojárskych výrob bol doc. L. Pavelka. Koncom sedemdesiatych a začiatkom osemdesiatych rokov sa rozčleňujú študijné odbory Strojníckej fakulty Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave na konštrukčné a ostatné, medzi ktoré patrili strojárska technológia, materiálové inžinierstvo, ekonomika a riadenie strojárskych výrob, automatizované systémy riadenia výrobných systémov, výrobné systémy s priemyselnými robotmi a manipulátormi. Z týchto študijných odborov sa v roku 1986 vytvorila Strojárskotechnologická fakulta so sídlom v Trnave . Spoločenské zmeny a rozvoj fakulty vyvolal nové potreby a pred fakultu postavil požiadavku zmeniť jej orientáciu na technologickú fakultu na širšej báze. V roku 1991 sa mení názov fakulty na Materiálovotechnologickú fakultu Slovenskej technickej univerzity so sídlom v Trnave . Fakulta sa zamerala na výchovu absolventa univerzitného typu pre širokú oblasť priemyselnej, hlavne strojárskej výroby. Menia sa jej študijné odbory a s nimi pracoviská a katedry fakulty tak, aby sa zabezpečila univerzálnosť vzdelania a aby sa umožnila široká uplatniteľnosť absolventov v praxi. Zvýšený dôraz sa kladie na ich adaptabilnosť a operatívnosť tak, aby sa zvýšilo ich individuálne a spoločenské uplatnenie v prostredí trhovej ekonomiky. Fakulta sa stáva skladbou študijných odborov a zameraní jedinou svojho druhu na Slovensku. V súčasnosti fakulta vychováva odborníkov univerzitného typu vo svojom sídle a na výučbových strediskách Dubnica. V zložitých ekonomických podmienkach sa fakulte darí budovať laboratóriá na úrovni, ktorú vyžaduje univerzitné vzdelávanie. Mnohé úlohy je možné riešiť na unikátnych experimentálnych zariadeniach a systémoch.


Slovenská technická univerzita v Bratislave

Context: Fakulty a pracoviská Slovenská technická univerzita má v súčasnosti 7 fakúlt (a ústav Manažmentu): Stavebná fakulta (SvF) Strojnícka fakulta (SjF) Fakulta elektrotechniky a informatiky (FEI) Fakulta chemickej a potravinárskej technológie (FCHPT) Fakulta architektúry a dizajnu (FAD) Materiálovotechnologická fakulta (MTF) Fakulta informatiky a informačných technológií (FIIT) Univerzitné pracoviská: Rektorát Centrum výpočtovej techniky Archív Vydavateľstvo Inštitút celoživotného vzdelávania Ústav manažmentu (pedagogiciké pracovisko s akreditovanou výúčbou) Know-how centrum: Kancelária pre spoluprácu s praxou, Univerzitný technologický inkubátor Projektové stredisko Univerzitné vedecké parky, Centrá STU pre nanodiagnostiku Poradenské centrum. Účelové a iné zariadenia: VUS Technik, Centrum akademického športu, STU Scientific s.r.o., Európska aliancia pre inovácie, Materská škôlka STUBAčik


Pedagogická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave

Context: Dejiny fakulty Fakulta bola založená spolu s Trnavskou univerzitou zákonom č. 191/1992 Z. z. s účinnosťou od 1. júla 1992 ako jedna z dvoch fakúlt univerzity. Nadväzuje však „na slávnu históriu, hodnoty a odkaz pôvodnej Trnavskej univerzity.“


Strojnícka fakulta Slovenskej technickej univerzity v Bratislave

Context: História Predchodcom Strojníckej fakulty bolo Oddelenie strojného inžinierstva Odboru strojného a elektrotechnického inžinierstva , ktoré boli vytvorené hneď pri vzniku Slovenskej vysokej školy technickej v roku 1940. Na prvých prednáškach sa zúčastňovalo asi 100 študentov slovenskej, českej a aj bulharskej národnosti. Výučba prebiehala v provizórnych priestoroch na Mýtnej ulici. V školskom roku 1942/43 boli menovaní prví profesori: Ján Gonda a Jozef Fischhof, neskôr Jozef Čabelka a Július Nemessányi. Prvým dekanom bol Jozef Fischof. V roku 1947 bola dokončená nová budova na Mýtnej ulici. V roku 1950 bol Odbor premenovaný na Fakultu strojného a elektrotechnického inžinierstva . Táto fakulta sa hneď v nasledujúcom roku 1951 rozdelila a vznikla samostatná Fakulta strojného inžinierstva . Pri vzniku mala 8 katedier. Neskôr sa premenovala na Strojnícku fakultu . V roku 1963 bola dokončená nová budova fakulty na vtedajšom Gottwaldovom námestí , dnes námestí Slobody. Neskôr sa postavili budovy Katedry hydraulických strojov a zariadení na Mýtnej a budova technologických katedier na Pionierskej. V roku 1952 sa fakulta podieľala na založení Vysokej školy technickej v Košiciach. V roku 1986 sa technologické odbory fakulty vyčlenili do samostatnej Strojárskotechnologickej fakulty v Trnave.


Context: Introduction  Budova Strojníckej fakulty STU v Bratislave (pôvodný názov: Fakulta strojného inžinierstva SVŠT v Bratislave) je sídlo Strojníckej fakulty Slovenskej technickej univerzity na Námestí slobody v Bratislave.


Context: Introduction  Pedagogická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave je jedna z piatich fakúlt Trnavskej univerzity. Dekankou je doc. Ing. Viera Peterková, PhD.


Context: Introduction  Slovenská technická univerzita v Bratislave ( STU ) so sídlom v Bratislave, do 1. apríla 1991 ako Slovenská vysoká škola technická v Bratislave ( SVŠT ), je technická vysoká škola na Slovensku. STU chce byť modernou, výskumno-vzdelávacou inštitúciou, pričom nadväzuje na odkaz Banskej akadémie v Banskej Štiavnici, kde boli položené základy technického vzdelávania na území Slovenska. STU ponúka technické vzdelávanie a zapája študentov do výskumu v oblasti strojárenstva, elektrotechniky, počítačových vied, stavebníctva, architektúry, chémie, potravinárstva a materiálových technológií. Podľa slovenského hodnotenia fakúlt agentúrou ARRA bola dlhodobo najlepšou slovenskou univerzitou pre chemické technológie, počítačové a technické vedy. Výskumné tímy na škole sa zapájajú do riešenia medzinárodných projektov, ročne riešia asi 500 výskumných projektov financovaných z grantov a stovky projektov zmluvného výskumu pre priemyselnú prax. Absolventi STU patria medzi najžiadanejších a najlepšie odmeňovaných zamestnancov na trhu práce. Ročne študuje na 7 fakultách a univerzitnom ústave manažmentu okolo 17-tisíc študentov. Univerzita poskytuje štúdium v bakalárskom, inžinierskom/magisterskom a doktorandskom stupni štúdia. Ponúka tiež programy celoživotného vzdelávania a MBA štúdium v spolupráci s TU Wien. Univerzita je nositeľom značky kvality ECTS Label a DS (diploma suplement) Label. Za rektora bol 7. septembra 2021 vymenovaný Oliver Moravčík.


Context: Introduction  Strojnícka fakulta Slovenskej technickej univerzity (skr. SjF STU ) je jedna z fakúlt Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. Sídli na Námestí slobody 17 v Bratislave a susedí so Stavebnou fakultou, Fakultou chemickej a potravinárskej technológie a Fakultou architektúry. Ďalšie pracoviská má na Pionierskej, Mýtnej a Vazovovej ulici. Strojnícka fakulta STU v Bratislave , predtým Strojnícka fakulta SVŠT v Bratislave už viac ako sedem desaťročí prináša kvalitnú výučbu strojárskych študijných odborov na Slovensku. Za obdobie svojej existencie si fakulta výrazne upevnila postavenie významnej vedecko-výskumnej inštitúcie doma i v zahraničí. Mnohí z našich úspešných absolventov vďaka štúdiu na Strojárskej fakulte v Bratislave dosiahli významné postavenie vo svetových firmách, akými sú Volkswagen, PSA Peugeot Citroën, Siemens, IBM, BMW, CEO e-Sense Slovakia a ďalšie. Študenti majú možnosť získať sociálne štipendiá (je nárokové a presne dané vyhláškou), prospechové štipendiá (udeľované je podľa študijných výsledkov) a mimoriadne štipendiá (udeľované jednorazovo na základe mimoriadnych študijných výsledkov dekanom fakulty).


Vojna v Slovinsku

Context:
25. júna 1991 vyhlásili Chorvátsko a Slovinsko nezávislosť. Chorvátsko zatiaľ len formálne. Nezávislosť Slovinska bola verejne vyhlásené 26. júna večer na Ľubľanskom Námestí republiky. V Slovinsku začala okamžitá realizácia nezávislosti. Jednotky TO mali celkom 16 000 príslušníkov, polícia mala 10 000 príslušníkov. Okamžite boli zriadené hraničné kontroly na slovinsko-chorvátskej hranici.
V noci na 25. júna vydala zväzová vláda pohraničným jednotkám rozkaz zvýšiť bojovú pohotovosť na hraniciach s Rakúskom, Maďarskom a Talianskom. Chorvátsko sľúbilo predsedovi Prezídia SFRJ Markovičovi, že nebude brániť intervencii v Slovinsku.


Geografia Slovinska

Context: Cestovný ruch Piran Rozmanitosť slovinskej prírody predurčuje túto neveľkú krajinu byť turisticky atraktívnou a vyhľadávanou. Na severozápade dominujú Júlske Alpy s vysokohorským rázom, juhozápad je typicky stredomorský, severovýchod sa zvažuje do rovinatej Panónie a juhovýchodu dominujú výbežky Dinárskych vrchov s hornatinami i krasovými planinami. Kultúra a architektúra sa mení podľa historickej prináležitosti, nakoľko Slovinsko tvoria 4 historické kraje (Kraňsko, Korutánsko, Štajersko a Prímorie), charakteristické svojou jedinečnosťou. Neveľká krajina tak má vysoké hory, pohoria i nížiny a nechýba morské pobrežie, jaskyne a krasové územia s hlbokými kaňonmi a divokou, málo poznačenou prírodou. V roku 2018 absolvovali turisti v Slovinsku 15,7 milióna prenocovaní, ktoré vykonalo 5,933 mil. turistov, z toho 4,425 milióna návštevníkov bolo zo zahraničia. Príjem z cestovného ruchu tvorí významnú časť HDP. Medzi najatraktívnejšie ciele turistov patrí Ľubľana, Júlske Alpy s Bledským jazerom a údolím Soča, Triglavský národný park s najvyšším vrchom krajiny, krasová plošina či jaskyňa Postojnska jama. Pobrežiu Jadranského mora dominuje historické gotické mesto Piran, typicky stredomorská Izola či prístavný Koper. Vnútrozemie zaujme kuchyňou, vínom i kúpeľmi a najpopulárnejšími lokalitami sú Maribor, Ptuj, Škofja Loka, Štanjel, Vipavski Križ, Šmartno a iné.


Geografia Slovinska

Context: Poloha a rozloha Poloha krajiny v Európe Slovinsko je prímorský štát, nachádzajúci sa v južnej časti strednej Európy na severnej a východnej pologuli. Na juhozápade má prístup k Jadranskému moru, na západe siaha k Alpám a juhovýchodná časť zasahuje do Dinárskych vrchov. Uhlovú vzdialenosť medzi najvýchodnejším a najzápadnejším bodom 3° 13 urazí Slnko pri svojej zdanlivej púti okolo Zeme za približne 13 minút. Krajné body ;Svetové strany najsevernejší bod: Budinci , Občina Šalovci (46°52′37,52″S) najjužnejší bod: Damelj , Občina Črnomelj (45°25′18,34″S) najzápadnejší bod: Breginj , Občina Kobarid (13°23′47,81″V) najvýchodnejší bod: Benica , Občina Lendava (16°36′07,69″V) geografický stred: pri obci Slivna () ;Nadmorská výška najvyšší bod: Triglav () najnižší bod: pobrežie Jadranského mora () výškové rozpätie: 2 864 m priemerná nadm. výška: (niektoré zdroje uvádzajú ) ;Vzdialenosti (vzdušné) najväčšia dĺžka v smere poludníka: najkratšia šírka v smere rovnobežky: najkratšia vzdialenosť k moru: (Jadranské more) Rozloha Rozloha Slovinska predstavuje 20 273 km², čo krajinu radí na 38. miesto v Európe a 150. miesto vo svete. Rozlohou podobný je vo svete štát Salvádor (21 041 km²), v rámci Európy je rozlohou najbližšie Severné Macedónsko (25 713 km²) alebo Čierna Hora (13 812 km²). Súš zaberá 99,3 % rozlohy, čo je 20 151 km², vodné plochy sa rozprestierajú na 0,7 % krajiny, čo je približne 122 km². Z celkovej rozlohy tvorí poľnohospodárska pôda 34 %, lesná pôda a pasienky 63 % a takmer 3 % plochy Slovinska tvorí zástavba. Štátne hranice Slovinsko má spoločné hranice so 4 štátmi: na západe s Talianskom, na severe s Rakúskom, na severovýchode s Maďarskom a na juhovýchode a juhu s Chorvátskom. Celková dĺžka pozemných hraníc je , pobrežná čiara má dĺžku . ;Hranice : : : : Trojmedzné body sú 3: pri meste Kranjska Gora: Taliansko a Rakúsko pri obci Trdkova : Rakúsko a Maďarsko pri obci Benica : Maďarsko a Chorvátsko


Geografia Slovinska

Context: Povrch Reliéf Slovinska Regionalizácia Slovinska delí krajinu na tieto makroregióny: alpský stredomorský dinársky panónsky Definované sú podľa hlavných reliéfnych jednotiek (Alpy, Panónska nížina, Dinárske vrchy) a podľa klimatických typov (submediteránske (stredomorské), mierne kontinentálne, horské podnebie). Často sú vzájomne prepletené, preto je komplikované určiť ich presné vymedzenie. Charakteristickým znakom povrchu Slovinska je jeho veľká rozmanitosť, nakoľko na jeho územie zasahujú 4 veľké reliéfne celky: vysokohorské Alpy na severe a severozápade (30 % územia) horské Dináre na juhovýchode (30 % územia) stredomorská oblasť na juhozápade (10 % územia) pahorkatinná a rovinatá Panónska panva na východe (30 % územia) Priemerná nadmorská výška Slovinska je (niektoré zdroje uvádzajú ), pričom reliéf krajiny zasahuje od úrovne hladiny Jadranského mora v Terstskom zálive, po na vrchole Triglavu. Najvyšší vrch je národným symbolom krajiny, zobrazeným aj v znaku a na vlajke Slovinska. Južná časť Východných Álp Na západnú časť Slovinska zasahujú Východné Alpy, presnejšie ich časť Južné vápencové Alpy. Tie tvoria horstvá vápencových a dolomitových jednotiek: Júlske Alpy (Triglav, ) – zasahujú na severozápad krajiny Karavanky (Vrtača, ) – zaberajú severné, pohraničné pásmo Kamnicko-Savské Alpy (Grintovec, ) – nachádzajú sa na severe centrálnej časti krajiny Pohorje (Črni vrh, ) – tvorí najvýchodnejší výbežok Álp, zasahujúci po Maribor V južnej časti vystupujú výbežky Dinárskej sústavy, do ktorej patria napríklad pohoria Javorniki, Gorjanci alebo Trnovski Gozd. Východným smerom vrchoviny ustupujú a striedajú sa pahorkatiny a nížiny. Prakticky na celom území Slovinska sa nachádzajú krasové oblasti, čo dokladá 6 599 registrovaných (z toho 20 prístupných) jaskýň. Najrozšírenejšie sú v Alpách, Dinároch a Krase, v pohorí, podľa ktorého dostali tieto oblasti pomenovanie. Najznámejšími a najnavštevovanejšími sú jaskynné systémy Postojnska jama a Škocjanske jame. Pohoria Z pohorí v Slovinsku výškovo i plošne výrazne dominujú vápencové Júlske Alpy, ktoré tvoria časti Triglav, Škrlatica, Martuljka, Razor-Prisojnik a Jalovec-Mangart. Rovnako ako susedné pohoria Karavanke, Kamniško-Savinjske Alpe a Pohorje, sú aj Júlske Alpy súčasťou Východných Álp. V krajine je 34 vrchov, dosahujúcich (Slovensko má takých vrchov 9) a až 352 štítov dosahuje nadmorskú výšku cez 2 000 metrov. Mimo Álp dominuje južnej časti krajiny vysoký Snežnik, ktorý leží v Dinárskych vrchoch. Ostatné horstvá sú výrazne nižšie a menej rozľahlé. Špecifické sú krasové planiny v južnej a juhozápadnej časti Slovinska. ;Zoznam 10 najvyšších vrchov Slovinska: Obrázok Vrch Nadmorskávýška Pohorie Poloha 120px Triglav| Júlske Alpy 120px Škrlatica| Júlske Alpy 120px Mangart| Júlske Alpy 120px Visoki Rokav| Júlske Alpy 120px Jalovec| Júlske Alpy 120px Veliki Oltar| Júlske Alpy 120px Velika Ponca| Júlske Alpy 120px Razor| Júlske Alpy 120px Dolkova špica| Júlske Alpy 120px Srednji Rokav| Júlske Alpy Geológia Vápencové pobrežie Slovinska Slovinsko, patriace do alpínskej orogenézy, má zložitú geologickú štruktúru. Na jeho území sa stretávajú tri tektonické mikroplatne, ktorých pohyb vytvára v oblasti časté zemetrasenia. Zo západu zasahujú mohutné Alpy, z juhovýchodu Dinaridy a zo severovýchodu Panónska panva. Ich vzájomné pôsobenie i tlak vyvolaný protipohybom Eurázijskej a Africkej platne sú dôvodom skutočnosti, že toto územie patrí k seizmicky aktívnym. Najčastejšie otrasy postihujú alpskú, sávsku a dinársku oblasť, no najničivejšie bývajú otrasy na pobreží. Podľa historických záznamov sa tu vyskytlo viac ako 60 silných zemetrasení. Jedno z najničivejších sa vyskytlo v roku 1667, kedy bola zničená značná časť terajšieho Slovinska i vtedajšej Dubrovníckej republiky. V horských oblastiach sa nachádzajú dôležité ložiská rúd, predovšetkým železitých, olovnatých a zinočnatých. Ich ťažba a spracovanie však tvorí zanedbateľnú časť HDP. Celá oblasť je známa hojným výskytom minerálnych prameňov, ktorých časť je využívaná na liečebné či rekreačné účely. Kvalitu pôd ovplyvňuje kamenné podložie, čím prevažujú v horských oblastiach kyslé štrkové, piesočnaté a ílovité lesné, málo úrodné pôdy, na ktorých sú lesy a lúky. Kvalitnejšia pôda podhorských oblastí a riečnych nív je využívaná na pestovanie menej náročných plodín a pastviny, pri priaznivých klimatických podmienkach sa kvalitnejšie pôdy osádzajú viničom a ovocnými sadmi. Najúrodnejšia pôda a na ňu naviazané poľnohospodárstvo je predovšetkým vo východnej, nížinatej časti Slovinska. Červenkastá a tehlovohnedá, zväčša kamenistá pôda, je typická pre pobrežnú stredomorskú oblasť.


Geografia Slovinska

Context: Vodstvo  Rieky Slovinsko má približne jadranského pobrežia, no napriek prímorskej polohe patrí až 80 % rozlohy krajiny do úmoria Čierneho mora. Mimo neveľkého územia na západe krajiny odvádzajú vodné toky prebytkovú vodu do prítokov Dunaja. Severom územia preteká rieka Mura (tvorí prirodzenú hranicu s Maďarskom) a Dráva, strednú časť odvodňuje Sáva a južnú Kolpa, ktoré smerujú východným smerom do Chorvátska a k mohutnému Dunaju. V západnej časti dominuje rieka Soča, smerujúca južným smerom cez Taliansko do Jadranu. Riečna sieť Slovinska ;Najdlhšie rieky: Sáva – , povodie 10 872 km² Dráva – , povodie 3 489 km² Savinja – , povodie 1 848 km² Soča – , povodie 1 576 km² Krka – , povodie 2 353 km² Dravinja – , povodie 817 km² Ledava – , povodie 675 km² Pesnica – , povodie 539 km² Idrjica – , povodie 598 km² Ščavnica – , povodie 288 km² Jazerá Bohinjsko jezero Vodné plochy sú zastúpené od jazier lužných lesov v povodí veľkých riek v severovýchodnej časti, cez krasové jazerá až po vysokohorské plesá ľadovcového pôvodu v Júlskych Alpách. Vrátane umelo vytvorených vodných plôch ich je v Slovinsku celkovo 321. Rozlohou najväčšími sú Ptujsko jezero (346 ha) a Bohinjsko jezero (318 ha), hoci v čase záplav je najrozľahlejším Cerknické jezero, dosahujúce dočasne vodnú plochu až 2500 ha. To však v letných na zrážky chudobných mesiacoch takmer vysychá a zaberá len zlomok tejto plochy. Minerálne pramene Krajina je bohatá na termálne pramene a minerálne vody, využívané na pitie i liečebné účely. Najznámejšie sú minerálne pramene Radenci (tzv. Radenska), Rogaška Slatina, Očeslavska Slatina, Ivanjševska Slatina, Kralova Slatina, Slatina v Ravnu a Železova voda pod Olševo. Slovinské termálne vody sú využívané tiež na rehabilitáciu pohybového aparátu, nervového systému a stavov po úrazoch a operáciách pohybového aparátu. Termálne vody sa využívajú aj na športové a rekreačné účely. Najznámejšie termálne pramene sú Laško, Lendava, Moravske Toplice, Dobrna, Čatež, Dolenjske Toplice, Olimia, Ptuj, Radenci, Rogaška, Šmarješke Toplice, Topolšica a Zreče.


Slovinsko

Context: Pozri aj  Zoznam miest v Slovinsku


Slovinsko

Context: Introduction  Slovinsko (slov. Slovenija ), dlhý tvar Slovinská republika (slov. Republika Slovenija ), je štát nachádzajúci sa v Európe na križovatke hlavných európskych kultúrnych a obchodných ciest. Hraničí na západe s Talianskom, na severe s Rakúskom, na severovýchode s Maďarskom, na juhovýchode s Chorvátskom a na juhozápade s Jadranským morom. Slovinsko má rozlohu 20 271 km2 a 2 095 036 obyvateľov. Je jedným z bývalých štátov Juhoslávie. Je to parlamentná republika, a je členom Európskej únie, Spojených národov a NATO. Hlavným a najväčším mestom je Ľubľana. Slovinsko má prevažne hornatý terén s prevažne kontinentálnym podnebím, s výnimkou Slovinského prímoria, ktoré má stredozemné podnebie, a Júlskych Álp na severozápade, ktoré majú alpské podnebie. Zároveň sa na území Slovinska stretávajú Dináre a Panónska nížina. Je to krajina, ktorá sa vyznačuje významnou biologickou diverzitou, je jednou z najbohatších na vodu v Európe s hustou riečnou sieťou, bohatým vodným systémom a významnými krasovými podzemnými tokmi. Viac ako polovica územia je pokrytá lesmi. Ľudské osídlenie Slovinska je roztrúsené a nerovnomerné. Slovinsko bolo historicky križovatkou slovanských, germánskych a románskych jazykov a kultúr. Hoci populácia nie je úplne homogénna, väčšinu tvoria Slovinci. Juhoslovanský jazyk slovinčina je úradným jazykom v celej krajine. Slovinsko je do značnej miery sekularizovanou krajinou, ale jeho kultúru a identitu významne ovplyvnili katolicizmus a luteránstvo. Ekonomika Slovinska je malá, otvorená a orientovaná na vývoz, a preto je silne ovplyvnená podmienkami ekonomík vyvážajúcich partnerov. Platí to najmä pre Nemecko, najväčšieho obchodného partnera Slovinska. Podobne ako väčšina vyspelého sveta bolo Slovinsko vážne zasiahnuté krízou eurozóny, ktorá sa začala v roku 2009, ale začala sa zotavovať v roku 2014. Hlavnou ekonomickou hnacou silou krajiny je odvetvie služieb, po ktorom nasleduje výroba a stavebníctvo. Historicky bolo územie Slovinska súčasťou mnohých rôznych štátov, ako napríklad: Rímska ríša, Byzantská ríša, Karolínska ríša, Svätá rímska ríša, Uhorsko, Benátska republika, Rakúske cisárstvo a Rakúsko-Uhorsko. V októbri 1918 vznikol štát Slovincov, Chorvátov a Srbov. V decembri 1918 sa zlúčili so Srbským kráľovstvom do Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov (v roku 1929 premenované na Juhoslovanské kráľovstvo). Počas druhej svetovej vojny (1939 - 1945) okupovalo Nemecko, Taliansko a Maďarsko územia zahŕňajúce dnešné Slovinsko. V roku 1945 sa Slovinsko stalo zakladajúcim členom Juhoslovanskej federatívnej ľudovej republiky, premenovanej v roku 1963 na Juhoslovanskú socialistickú federatívnu republiku. V prvých rokoch po druhej svetovej vojne bol tento štát pôvodne spojencom východného bloku, ale z dôvodu rozdelenia Tita a Stalina v roku 1948 nikdy nepodpísalo Varšavskú zmluvu a v roku 1961 sa stalo jedným zo zakladateľov hnutia nezúčastnených krajín. V júni 1991, po zavedení viacstrannej zastupiteľskej demokracie, sa Slovinsko stalo prvou republikou, ktorá sa oddelila od Juhoslávie a stala sa nezávislým suverénnym štátom. V roku 2004 vstúpilo do NATO a Európskej únie; v roku 2007 sa stalo prvou predtým komunistickou krajinou, ktorá vstúpila do eurozóny; a v roku 2010 sa pripojilo k OECD, globálnej asociácii rozvinutých krajín s vysokými príjmami. Slovinsko je vysoko rozvinutá krajina s vysokými príjmami s veľmi vysokým indexom ľudského rozvoja. Je na 12. mieste v indexe ľudského rozvoja upraveného o nerovnosť. 15. mája 2020 sa Slovinsko stalo prvou európskou krajinou, ktorá vyhlásila ukončenie pandémie COVID-19. Francúzska automobilka Renault prepustila Slovinských pracovníkov v závode v dôsledku pandémie.