Téby (Egypt)

Context: Pozostatky Približná dispozícia Atonovho chrámu v Karnaku Dnes sú na území bývalého mestského intravilánu „rozptýlené tucty svätýň“ . Panorámu na východnom brehu tvoria ruiny hlavných chrámových komplexov: v Karnaku Ipet-isut – „Najvyberanejšie z miest“ tvorili ohradené chrámové komplexy Amon-Rea, Mut a Montua, s ďalšími objektami a v Luxore Amonov chrám, ktorý Egypťania nazývali Ipet-resejet – „Južný hárem“. Na západnom brehu sa pri úpätí skalnej steny nachádzajú tisícky skalných hrobov a hrobiek, súkromných zádušných chrámov a iných kultových stavieb. Tiahnu sa v dĺžke 7,5 km. V skalných údoliach sa našlo viac než 50 kráľovských hrobiek z obdobia 11.–17. a 18.–20. dynastie. Okrem toho sú tu ruiny zádušných chrámov niektorých panovníkov – domov miliónov rokov , ako sa zvykli v staroveku nazývať. Na južnej hranici mesta na západnom brehu dodnes stoja pozostatky kráľovského paláca Amenhotepa III. Atonov chrámový komplex (chrámový komplex Amenohotepa IV., Gem-pa-Aton – „Aton je nájdený“), ktorý stál východne od chrámového komplexu Amon-Rea, sa nezachoval. Bol použitý ako stavebný materiál pre neskoršiu výstavbu a zmizol takmer bez stopy. Z ďalších pozostatkov, ktoré sa našli, je zrejmé, že aj keď Achnaton budoval predovšetkým svoje nové sídelné mesto Achetaton, nezabúdal ani na Téby. Zachované objekty Zo staroveku sa dodnes zachovali pozostatky týchto hlavných objektov, ktoré boli kedysi súčasťou antických Téb: Východný breh Luxor : Amonov chrám. Karnak : chrámový komplex Amon-Rea; Montuov chrámový komplex; chrámový komplex Mut; Chonsov chrám; Chrám Ipet; Ptahov chrám; niekoľko ďalších menších chrámov a kaplniek z obdobia od 12. dynastie po ptolemaiovské obdobie. Západný breh Dér el-Medina : sídlisko remeselníkov (18.–20. dynastia). Chámy Dér el-Bahrí : zádušný chrám Nebhepetreho Mentuhotepa (II.) (11. dynastia); zádušný chrám Hatšepsut (18. dynastia); zádušný chrám Thutmoseho III. (18. dynastia); Thovtov vrch Medínit Habu : Amonov chrám (18. dynastia a neskôr); zádušný chrám Ramesseho III. (20. dynastia); Kurna : zádušný chrám Sethiho I. (19. dynastia). Ramesseum (zádušný chrám Remesseho II, 19. dynastia) chrám Amenhotepa III. (tzv. Memnonové kolosy , 18. dynastia); ďalšie menšie zádušné chrámy. Kráľovské hrobky el-Tarif : hrobky z 11. dynastie; Dra Abú el-Naga : hrobky zo 17. dynastie; Wádí el-Muluk (Údolie kráľov); Biban el-Harim (Údolie kráľovien). Nekráľovské hrobky el-Tarif , Dra Abú el-Naga , Dér el-Bahrí , el-Chocha , Asasif , Šéch Abd el-Kurna , Dér el-Medína a Kurnet Muraaj : hroby a hrobky od ranodynastického po grécko-rímske obdobie.


Tretia púnska vojna

Context: Situácia v Kartágu Napriek ťažkým likvidačným mierovým podmienkam sa Kartágo snažilo obnoviť svoje hospodárstvo. Na území, ktoré zostalo pod kontrolou Kartága, sa rozvíjala poľnohospodárska výroba. Pracovné postupy, používané na veľkostatkoch, sa stali neskôr inšpiráciou aj pre rímskych veľkostatkárov. Kartaginskí remeselníci vyrábali ešte stále dostatok výrobkov, ktoré ponúkali na trhoch v Afrike i mimo nej. Obchodníci naďalej zabezpečovali obchod s drahými kovmi (zlato, striebro), luxusnými surovinami (slonovina) a ďalšími výrobkami. Mnohí Rimania navštívili v prvej polovici 2. stor. pred Kr. Kartágo a boli prekvapení jeho ekonomickou prosperitou. Popredný rímsky politik Marcus Porcius Cato tiež navštívil Kartágo a do Ríma priviezol košík čerstvých fíg na dôkaz toho, že Kartágo prosperuje a stále je nebezpečným súperom Ríma.


Dejiny Thajska

Context: Dynastia Čakrí Taksin bol v roku 1782 vyhlásený za nepríčetného svojimi dvoranmi, a potom zabitý. Vlády sa ujal vojenský veliteľ Phra Phutthayotfa Chulalok a nastúpil na trón ako Ráma I. Nová dynastia Čakrí presunula hlavné mesto na opačný breh rieky Čaophraja, do Bangkoku. Pokračovala v mocenskej expanzii, začaté už Taksinom, a vynútila si hegemóniu na celom území medzi Barmou a Vietnamom. Koloniálne prenikanie Británie a Francúzska do regiónu však predstavovalo vážnu hrozbu aj pre Siam. Králi Mongkut (Ráma IV., 1851-1868) a Čulalongkorn (Ráma V., 1868-1910) reagovali ústretovú diplomaciou, územnými ústupkami a reformami, ktoré mali za úlohu zvýšiť prestíž Siamu v očiach mocností, upevniť centralizovanú štátnu moc na územiach, ktoré boli doteraz voči Bangkoku vo voľnom vazalskom pomere. Takto vznikol moderný thajský štát v súčasných hraniciach.


Ostrovné kráľovstvo

Context: História Na pevnine sa uchytilo, keď králi z Rillanonu dobyli mesto Bas-Tyra. Severnú časť kontinentu ovládalo cisárstvo Veľká Kesh, ktoré bolo zrovna v tej chvíli oslabené vojnou s Južnou konfederáciou. Kým sa cisárstvo znovu posilnilo, ovládalo Ostrovné Kráľovstvo celý sever kontinentu a hranica medzi ním a cisárstvom bola Údolie Snov. O toto údoli sa viedli nekonečné drobné pohraničné boje. Niekolkokrát muselo zvádzať ťažké vojny, najprv Trhlinovú vojnu, potom Hadie Vojny. Kategória:Ságy z Midkémie


Indo-grécke kráľovstvo

Context: Predchádzajúce udalosti  Grécka prítomnosť v Indii Roku 326 pred Kr. dobyl Alexander Veľký severozápadnú časť indického subkontinentu až k rieke Bjás a založil tam niekoľko miest, medzi nimi aj Bukefalu, a dosadil tam svojich satrapov. Indickí satrapovia v Pandžábe boli ponechaní vláde indických monarchov Taxila a Pora a boli znovu potvrdení Zmluvou z Triparadeisu v roku 321 pred Kr.; zvyšok gréckych vojsk prítomných v Indii ostalo pod velením Alexandrovho veliteľa Eudéma. Okolo roku 321 pred Kr. Eudémos porazil a vystriedal na tróne Taxila a o päť rokov neskôr Indiu opustil. Potom vládol gréckym osadám na Indu ďalší veliteľ Peithón, syn Agerónov. Ten však nevládol dlho a v tom istom roku ako Eudémos odišiel z Indie do Babylonu. Posledný veliteľ Sofytes vládol až do roku 294 pred Kr. Podľa indických zdrojov Gréci („Javanovia“) pomohli Čandraguptovi Maurjovi zvrhnúť dynastiiu Nanda a nastoliť Maurjovskú dynastiu. Okolo roku 312 pred Kr. sa Čandragupta vyhlásil za vládcu rozsiahlych území severovýchodnej oblasti Indie. Roku 303 pred Kr. viedol Seleukos I. Nikátor vojsko až k Indu, kde sa stretol s Čandraguptom. Stretnutie skončilo mierovou dohodou, ktorá bola tzv. epigamiou ( Epigamia ), čo znamenalo buď dynastické manželstvo, alebo nejakú dohodu o vzájomnom zväzku medzi Indmi a Grékmi. Podľa tejto dohody Seleukos prenechal severovýchodne teritória Alexandrovej ríše Čandraguptovi možno až k oblasti Arachózie. Na oplátku Seleukos získal päťsto vojnových slonov, ktorí potom zohrali kľúčovú rolu v Seleukovom víťazstve v bitke pri Ipse. : „Indovia obsadili niektoré územia, ležiace okolo Indu, ktoré pôvodne patrili Peržanom: Alexander ich o Arianov pripravil, a dosadil tam svojich vlastných osadníkov. Ale Seleukos Níkator ju dal Čandraguptovi v dôsledku manželského sväzku a získal za to päťsto slonov.“ ...Strabón Niektorí Gréci, medzi nimi napríklad historik Megasthenes nasledovaný Deimachom a Dionysiom, boli odoslaní na Čandraguptov dvor. Obaja vládci rovnako pokračovali vo vzájomnom obdarovávaní sa. Súbor:AsokaKandahar.jpg|thumb|left|bilingválny Ašókov skalný nápis z Kandaháru písaný grécky a aramejsky Grécka populácia, ktorá sa na severe Indie usadila, zostala pod maurijskou vládou. Čandraguptov vnuk Ašóka, ktorý prijal budhizmus, začal s jeho šírením pomocou skalných nápisov, z ktorých sú niektoré napísané grécky, z čoho sa dá predpokladať, že časť Grékov v Ašókovej ríši prijala budhizmus: „Tu, v kráľovskej moci medzi Grékmi, Kambódžanmi, Nábhakovmi, Nábhapamkitmi, Bhódžhokmi, Pitinikmi, Ándhrapradéšanmi a Palidmi, tu všade ľudia nasledujú v dharme bohom milého (myslené Ašóku).“ ...13. skalný Ašókov edikt (S. Dhammika). V trinástom edikte Ašóka tvrdí, že odoslal budhistických vyslancov ku gréckym vládcom do všetkých helénskych ríš až k Stredozemnému moru. Dvanásty edikt hovorí, že na ich územiach vyvinul prírodnú medicínu k prospechu ľudí i zvierat. Zdá sa, že Gréci zohrali v Indii pri šírení budhizmu nemalú úlohu. Niektorí z Ašókových vyslancov, napríklad Grék Dharmarakšita je v pálijských prameňoch opisovaný ako vodcovská osoba gréckych budhistických mníchov aktívnym proselytikom. Predpokladá sa, že Gréci sa tiež podieľali na sochárskej tvorbe Ašókových stĺpov a vôbec na všeobecnom rozkvete maurijskeho umenia. Roku 206 pred Kr. tiahla seleukovská armáda pod velením Antiocha III. znovu do Indie, kde Antiochos prijal vojnové slony a iné dary od kráľa Sofagaséna: : „On (Antiochos III.) prešiel cez Kaukaz a zostúpil do Indie, kde obnovil priateľstvo so Sofagasénom, kráľom Indov. Dostal tiež viac slonov, až kým ich nemal stopäťdesiat a zásobil nimi svoje oddiely a vydal sa znovu so svojou armádou na cestu: pustil Androsthéna z Kyziku, aby splnil svoju povinnosť dopraviť domov pokladnicu, so súhlasom tohto kráľa, že mu ju zverí.“ ...Polybius Grécka vláda v Baktrii Grécko-baktrijská socha, Ai Khanoum, 2. stor. pred Kr. Alexander neďaleko Baktrie založil niekoľko kolónií. Po jeho smrti roku 323 pred Kr. sa Baktria stala jednou zo satrapií Seleukovskej ríše. Okolo roku 250 pred Kr. sa jeden zo satrapov Diodotos I. Seleukovcom vzoprel a prehlásil sa za kráľa Grécko-baktrijského kráľovstva. Diodotov syn Diodotos II. bol následne zvrhnutý Euthydémom I., ktorý položil základ dynastie Euthydémovcov. V dobe Maurijskej ríše sa v Grécko-baktrijskom kráľovstve stále držal silný vplyv helénistickej kultúry, ako to dokazujú archeologické vykopávky v Ai-Khanoumu. Gréci v Baktrii tak zostali s Gréckom v blízkom kontakte i v dobe Maurijskej ríše. Maurijská dynastia bola okolo roku 185 pred Kr. zvrhnutá a vlády sa ujala dynastia Šungov. Ich zakladateľom bol Pušjamitra Šunga, ktorý zavraždil posledného maurijského kráľa Brhadratu. Podľa niektorých budhistických textov, ako je Ašókavadana , zaujal Pušjamitra voči budhizmu nepriateľský postoj a budhistov údajne dokonca prenasledoval. Mnohé budhistické kláštory, ako tie v Nálande, Bódhgaji, Sarnáthe či Mathure, mali byť pretvorené na chrámy hinduhistické. Podľa niektorých historikov ako napr. Étienne Lamotteho či Romila Thapara sú budhistické zdroje z tejto doby zaoberajúcimi sa o prenasledovaní budhistov prehnané. Baktrijská ríša bola dôležitou križovatkou obchodu hodvábnej cesty. Hodváb, keramika, porcelán, umelecké motívy, amulety, ingoty kovov, drahocenné látky, drahokamy ako zafír, spinel, rubín, nefrit, lapis lazuli, cenné kremene, hindukúšsky smaragd, zlato, náuky a idey prúdili cez toto územie na všetky strany vtedajšieho sveta..


Anaun

Context: Anaun (Анаун (rus)) je v súčasnosti (jún 2014) neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v pohorí Stredokamčatský chrbát na Kamčatke, niekoľko kilometrov východne od štítovej sopky Vulkan Geodezistov. Vek vzniku vulkánu sa odhaduje na koniec kvartéru (neskorý pleistocén až holocén) a jeho masív je tvorený prevažne bazaltami. Juhozápadne, resp. juhovýchodne od masívu sopky sa tiahnu dve reťaze mladších troskových kužeľov geneticky previazaných s vulkanizmom sopky Anaun. Vek poslednej erupcie nie je známy.


Talang

Context: Introduction  Talang je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v západnej časti ostrova Sumatra, asi 20 km juhovýchodne od mesta Padang. Zaujímavosťou sopky je to, že nemá vrcholový kráter, všetky erupcie sa odohrávali z trhlín na severovýchodnom úbočí. Na svahu sopky sa nachádzajú aj dve jazierka, väčšie z nich má rozmery 1 × 2 km. V 19. storočí bolo zaznamenaných niekoľko menších erupcií, sopka sa neskôr ozvala aj v roku 1963 a naposledy v rokoch 2001, 2005, 2006 a 2007.


Sundoro

Context: Introduction  Sundoro je v súčasti neaktívny stratovulkán nachádzajúci sa na ostrove Jáva asi 8 km severozápadne od stratovulkánu Sumbing. Masív vulkánu má tvar symetrického kužeľa, typického pre stratovulkanickú stavbu. Sopka bol pomerne aktívna na prelome 19. a 20. storočia, na konci roku 1906 sa odmlčala a svoju aktivitu jednorazovo obnovila na jeseň roku 1971. Väčšina erupcií bola stredne silného charakteru, centrom erupcií bol vrcholový kráter, resp. parazitické krátery nachádzajúce sa na severozápadnom až južnom svahu.


Vulkánska erupcia

Context: Introduction Súbor:Vulcanian Eruption-numbers.svg|thumb|right|200px|Schéma erupcie vulkánskeho typu. Popis: 1. plynovo-popolový mrak, 2. lapili, 3. lávová fontána, 4. spád vulkanickéh popola, 5. vulkanická bomba, 6. lávový prúd, 7. vrstvy lávy a popola, 8. stratum, 9. sill, 10. prívod magmy, 11. magmatický kozub, 12. dajka. Vulkánska erupcia (odvodené z názvu sopky Vulcano) označuje sopečnú erupciu explozívneho typu, ktorej prejavy popísal taliansky vulkanológ Giuseppe Mercalli, prítomný pri erupciách Vulcana v rokoch 1888-1890: „..ako delostrelecká paľba s dlhými intervalmi...“ Vulkánsky typ erupcie prebieha nasledovne: viskózna magma (prevažne bazaltovo-andezitového zloženia) s vyšším obsahom rozpustených plynov (často aj väčšieho množstva vodných pár pochádzajúcich z odparenej spodnej vody) je vyvrhovaná z krátera v dlhších, pravidelne sa opakujúcich intervaloch. Jej vyvrženiny sú často pevné a sú sprevádzané mrakom tvaru karfiolu, tvoreného plynmi a popolom. Tefra a pyroklasty bývajú často uložené v širokom okolí sopky.


Hasan Dağı

Context: Introduction  Hasan Dağı je názov vyhasnutého stratovulkánu, nachádzajúceho sa v strednej Anatólii v Turecku. Vývoj vulkánu je previazaný s vývojom štyroch kaldier, najmladšia (4-5 km široká) je umiestnená na vrchole sopky. Sopka samotná je vytvorená z ryolitových až dacitových komplexov, ktoré sú datované od stredného miocénu. Okolo dvoch kráterov sú umiestnené andezitovo-dacitové dómy a s nimi spojené depozity pyroklastických prúdov a na pláňach v okolí stratovulkánu početné troskové kužele, maary a lávové prúdy štvrtohorného veku.


Marsabit (sopka)

Context: Introduction  Marsabit je názov masívnej, v súčasnosti neaktívnej štítovej sopky, nachádzajúcej sa v severnej Keni, asi 170 km východne od centra Východoafrického riftového systému. Jej hlavná aktívna fáza prebehla ešte v pliocéne. Neskoršie erupcie boli značne explozívnejšieho charakteru a vytvorili početné maary ( Gof Angar , Gof Boro , Gof Kolbo , atď...) a troskové kužele na severozápadno-severovýchodných svahoch sopky. Najmladšie lávové prúdy sú datované K-Ar metódou na 0,68 ± 0,16 mil. rokov, no jestvuje predpoklad, že určitá aktivita prebiehala aj po tomto čase a niektoré prúdy sú ešte mladšie ako pleistocénne.


Kunyit

Context: Introduction  Kunyit je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Sumatra. Vrchol prevažne dacitového vulkánu je ukončený dvoma krátermi, v jednom z nich sa nachádza menšie jazierko. Vek poslednej erupcie vulkánu nie je známy, no v okolí vrcholu sa nachádzajú aktívne fumaroly.


Hutapanjang

Context: Introduction  Hutapanjang je pomerne neznámy neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Sumatra asi 15 km severozápadne od stratovulkánu Sumbing. Vek poslednej erupcie sopky nie je známy.


Sinabung

Context: Introduction  Sinabung je v súčasnosti aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Sumatra, asi 50 km juhozápadne od mesta Medan a neďaleko komplexu Sibayak. Masív vulkánu je tvorený prevažne andezitmi a dacitmi, jeho vrchol je ukončený sériou prekrývajúcich sa kráterov, z ktorých najmladší je najjužnejšie položený. Vek poslednej erupcie nie je známy, jediným prejavom aktivity boli fumaroly v okolí vrcholu sopky, pozorované v roku 1912. Sopka začala prejavovať aktivitu 29. augusta 2010.


Ungaran

Context: Introduction  Ungaran je neaktívny stratovulkán nachádzajúci sa v centrálnej časti indonézskeho ostrova Jáva, asi 15 km juhozápadne od mesta Semarang. Svahy vulkánu sú silne erodované, vek poslednej erupcie nie je známy. Jediným prejavom toho, že sopka nie je úplne vyhasnutá sú dve fumarolické polia nachádzajúce sa na svahoch vulkánu.


Penanggungan

Context: Introduction  Penanggungan je menší neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa vu východnej časti ostrova Jáva, severne od komplexu Arjuno-Welirang a asi 20 km južne od mesta Surabaja. Na severnom a západnom svahu vulkánu sa nachádzajú početné sakrálne stavby, pochádzajúce z prvej polovice 2. tisícročia nášho letopočtu. Vek vulkánu je približne rovnaký ako vek stratovulkánu Semeru, neaktívny je viac ako 1 000 rokov.


Anunna

Context: Introduction Anunnaki, starý sumerský znak Anunna po sumersky alebo Anunnak(k)ú/Annunaki/Enunaki (po akkadsky) alebo Igigú/Igigi je pojem z najmä sumerskej a akkadskej mytológie, ktorý spravidla označoval skupinu najvýznamnejších bohov.


Karna

Context: Život Karna sa narodil Kuntí, manželke Pándua, ktorá ho splodila s bohom slnka Súrjom. Bol prvorodeným no nechceným synom, a podľa védskeho práva sa stal najstarším z Pánduovcov. Nikdy však s nimi neuzavrel priateľstvo a nenávidel tak Ardžunu, ako aj Bhímu. Počas jeho života ho ešte pred bitkou na Kurukšétre obidvaja porazili. Prvé stretnutie Karny s Ardžunou bolo na prehliadke bojového umenia. Po ukážke Ardžunovej sily sa chcel tiež zúčastniť a Ardžunu prekonať a potom vyzvať k súboji, no zabránila mu v tom žiadosť Draupadí a tichá modlitba ich spoločnej matky Kuntí.


Zoznam geografických článkov/N

Context: nú Númará · Núnu


Anaun

Context: Introduction  Anaun () je v súčasnosti (jún 2014) neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v pohorí Stredokamčatský chrbát na Kamčatke, niekoľko kilometrov východne od štítovej sopky Vulkan Geodezistov. Vek vzniku vulkánu sa odhaduje na koniec kvartéru (neskorý pleistocén až holocén) a jeho masív je tvorený prevažne bazaltami. Juhozápadne, resp. juhovýchodne od masívu sopky sa tiahnu dve reťaze mladších troskových kužeľov geneticky previazaných s vulkanizmom sopky Anaun. Vek poslednej erupcie nie je známy.


Henbandú

Context: Externé odkazy  Informácie ministerstva pre rozvoj o Henbandú - anglicky Kategória:Ostrovy atolu Núnu


Jaunac

Context: Poloha Jaunac má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod


Apána

Context: Introduction  Apána (sanskrit) je druhý z desiatich váju, ktorý sa prejavuje ako funkcia prány, druh pránickej aktivity spojenej s výdajom z organizmu. Apánu umiestňujú do oblasti vylučovacích orgánov, kde vládne podvedomým komplexom. Apánu pokladajú za nižší oheň, ktorý jogín mení na vyšší tým, že ho zdvíha v tele pomocou vôle. Keď sa mu podarí zdvihnúť ju ako istý druh napätia zo spodku trupu do stredu přs, premieša ju s pránou, čím vzniká pránajama, čiže vnímanie dychu, ktorý pôsobí kladne na nižšie sklony a všetky duchovné hodnoty bytosti.


Gannat (obec)

Context: Poloha Gannat má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod


Anaa

Context: Introduction  Anaa (iné názvy Nganaa-nui alebo Ara-ura ) je atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Nachádza sa v strede súostrovia na južnej strane a najbližším susedom je atol Faaite, vzdialený približne na sever. Centrálny ostrov Tahiti je vzdialený približne na západ.


Prána

Context: Introduction  Prána (sans.) je životná energia, univerzálna životná sila, absolútna energia. V čínsko-japonskej tradícii chi alebo ki. Predstavuje prazdroj všetkých foriem energií a prejavuje sa v rôznych oblastiach bytia na rôznych frekvenciách. Jednou z jej foriem prejavu je dych, jeden zo spôsobov, ktorým nám je umožnené pránu prijímať. Úroveň vedomia každej životnej formy závisí od frekvencie prány, ktorú dokáže prijímať a udržiavať. Pri zvieratách sú to nižšie frekvencie ako pri ľuďoch a u vyvinutých ľudí vyššia frekvencia ako u tých, ktorí stoja na začiatku svojho vývoja.


Soputan

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - stratovulkán Soputan na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Indonézie Kategória:Stratovulkány Kategória:Aktívne sopky


Malang (sopka)

Context: Introduction  Malang je vulkanický komplex pozostávajúci z deväťčlennej skupiny maarov a troskových kužeľov, nachádzajúci sa vo východnej časti ostrova Jáva neďaleko mesta Malang a asi západne od stratovulkánu Semeru. Komplex sa nachádza nad oslabenou tektonickou zónou a niektoré jeho súčasti vznikli parazitickým odvodom magmy z kaldery Tengger.


Arjuno-Welirang

Context: Introduction  Arjuno-Welirang je v súčasnosti neaktívny stratovulkanický komplex v centrálnej časti Jávy, pozostávajúci z dvojice stratovulkánov Arjuno () a Welirang (). Komplex prekrýva dva staršie vulkány ( Ringgit na východnej a Linting na západnej strane). Jediná historicky zaznamenaná erupcia sa odohrala v auguste 1952 – išlo o menšiu freatickú erupciu. V súčasnosti sú jedinými prejavmi aktivity fumaroly, vyskytujúce sa na viacerých lokalitách na svahoch komlpexu.


Platanar

Context: Zoznam vulkanických foriem komplexu Platanar  stratovulkány Azufrado - 2 242 m Palmira - 2 184 m Pelon - 2 320 m Platanar - 2 183 m Porvenir - 2 267 m El Siete - 2 260 m


Rungwe

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - stratovulkán Rungwe na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Tanzánie Kategória:Stratovulkány Kategória:Vyhasnuté sopky Kategória:Dvojtisícovky


Ol Doinyo Eburru

Context: Introduction  Ol Doinyo Eburru (niekedy aj krátko Eburru , alebo Burru ) je komplexný vulkán, nachádzajúci sa severozápadne od jazera Naivasha v Keni. Hlavný vývoj komplexu prebiehal v pleistocéne, keď staršie, prevažne fonolitické a trachytické lávové prúdy prekryli obsidiánové ryolitové lávy. Jeho hlavná stavba je síce silne erodovaná, ale niektoré ryolitové dómy, prevažne na východnom svahu sú relatívne mladé (začiatok holocénu). Masív Eburru pretína severojužný zlomový systém, kde sa nachádzajú aktívne fumaroly.


Bukit Daun

Context: Introduction  Bukit Daun je názov komplexu dvoch stratovulkánov ( Bukit Daun a Gedang ), nachádzajúcich sa v riedko obývanej oblasti na juhozápade ostrova Sumatra. Masív stratovulkánu Gedang je silne rozrušený kalderou s priemerom 3 km. Vrchol Bukit Daun je ukončený 600 m širokým kráterom, v rámci ktorého sa nachádza jazero. V historickej dobe nie sú žiadne záznamy o erupciách, jediným prejavom aktivity sú fumaroly nachádzajúce sa na svahoch sopky.


Bunyaruguru

Context: Introduction  Bunyaruguru (známe aj ako Kichwambe ) je vulkanické pole, pozostávajúce z približne 150 maarov (27 z nich je zaliatych vodou), nachádzajúce sa v Ugande, južne od jazera George. Vek maarov bol určený na vrchný pleistocén až súčasnosť.


Zoznam sopiek Austrálie a Melanézie

Context: [[Vanuatu]] Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Ambrym troskové kužele 1 334 2009 Aneityum stratovulkány 852 ??? Aoba štítový vulkán 1 496 2006 Epi stratovulkán 833 2004 Gaua stratovulkán 797 1982 Kuwae kaldera 1974 Lopevi stratovulkán 1 413 2006 Mere Lava stratovulkán 1 028 ??? Motlav stratovulkán 411 ??? North Vate stratovulkán 594 ??? Suretamatai komplexný vulkán 921 1966 Traitor s Head stratovulkán 837 1881 Yasur stratovulkán 361 2009 Ostrovy Matthew a Hunter Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Île Hunter stratovulkán 297 1835 Île Matthew stratovulkán 177 1949


Zoznam sopiek Afriky a Červeného mora

Context: [[Kamerun]] Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka Kamerun stratovulkán 4 095 2000 Manengouba stratovulkán 2 411 ??? vulkanické pole Ngaoundéré troskové kužele ??? holocén vulkanické pole Oku maary 3 011 ??? vulkanické pole Tombel maary ~ 500 ???


Kars (sopka)

Context: Introduction  Kars je názov menšieho vulkanického poľa, nachádzajúceho sa na severovýchode Turecka v provincii rovnakého mena. Pole pliocénno-strednopleistocénneho veku pozostáva z dvoch troskových kužeľov: Ala Dag a Yaglica Dag . Niektorí vulkanológovia sa domnievajú, že najmladšia aktivita komplexu pochádza z holocénu, ale nie je to ničím potvrdené.


Karapinar

Context: Introduction  Karpinar je názov vulkanického poľa nachádzajúceho sa v strednej Anatólii v Turecku. Pole sa skladá z piatich bazaltových troskových kužeľov, dvoch lávových prúdov a niekoľkých explozívnych kráterov a maarov. Meke Dag je s výškou najvyšší troskový kužeľ strednej Anatólie. Explozívne krátery a maary sa rozkladajú pozdĺž juhozápadno-severovýchodnej línie až k vulkánu Karaca Dağ. Maary a troskové kužele vznikli vývojom z hyaloklastových tufových kužeľov.


Namarunu

Context: Introduction  Namarunu je rozľahlý štítový vulkán je tvorený prevažne trachytickými horninami. Nachádza sa v na severe Kene, asi 70 km južne od jazera Turkana. Jeho povrch je pokrytý početnými troskovými kužeľmi prevazne pleistocénneho až holocénneho veku. Počas skorého holocénu aktivita nabrala na intenzite, čo dokladajú početné lávové prúdy a množstvo tektonicky porušených menších troskových kužeľov na severných, východných a južných svahoch sopky. Posledné erupcie predchádzali dobe vyschnutia blízkeho jazera Sugata (čo nastalo asi pred 3 000 rokmi) a to že sopka nie je celkom vyhasnutá dokladajú horúce pramene v riftovom údolí na východnej strane Východoafrického riftu.


Tigalalu

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - stratovulkán Tigalalu na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Indonézie Kategória:Stratovulkány


Dieng

Context: Zoznam vulkanických foriem komplexu Dieng  Stratovulkány Alang - 2 300 m Kemulan - 1 900 m Ngesong - 2 210 m Prahu - 2 565 m Troskové kužele Binem - 2 134 m Bisma - 2 365 m Butak - 2 222 m Butak Petarangan - 2 135 m Gunung Bucu Jimat - 2 100 m Merdada - 2 100 m Pagerkandang - 2 075 m Pakuwaja - 2 398 m Pagnonan - 2 308 m Prambanan - 2 300 m Sigluduk Sikunang Sileri - 2 241 m Sinila Sroja - 2 300 m Timbang Lávové dómy Kendil Kunir Prambanan Watusumbul Krátery Dringo - 2 063 m Kawah Bitingan Menjer - 1 400 m Sumur Telogopasir


Kunyit

Context: Externé odkazy  www.volcano.si.edu - stratovulkán Kunyit na Global Volcanism Program Kategória:Sopky Indonézie Kategória:Stratovulkány


Zoznam sopiek Afriky a Červeného mora

Context: [[Tanzánia]] Názov Forma Výška (m) Súradnice Posledná erupcia Zem. šírka Zem. dĺžka „bez mena“ troskové kužele ??? ??? Igwisi Hills troskové kužele ??? ??? Izumbwe-Mpoli troskové kužele 1 568 ??? Kieyo stratovulkán 2 175 1800 Kilimandžáro stratovulkán 5 895 ??? Meru stratovulkán 4 565 1910 Ngozi kaldera 2 622 ??? Ol Doinyo Lengai stratovulkán 2 960 2009 Rungwe stratovulkán 2 961 ??? plošina Usangu lávové dómy 2 179 ???


Brembo

Context: Brzdy Brembo sú štandardnou výbavou mnohých superšportových automobilov ako Aston Martin, Audi, Ferrari, Lamborghini, Maserati, Mercedes-Benz, Pagani či Porsche a tiež niektorých amerických high-end športových automobilov ako Ford GT, Chevrolet Corvette, Cadillac CTS-V či Dodge Viper a ďalších športových kupé ako Chevrolet Cobalt SS či Nissan 350Z Track Edition. Ostatné značky, ktoré majú brzdy brembo (buď ako štandardné alebo voliteľné príslušenstvo) sú: Acura, Alfa Romeo, Buick, BMW (vrátane Mini), Chrysler, Fiat, Holden, Hyundai, Jaguar, Land Rover, Lexus, Mitsubishi, Nissan ,Opel, Peugeot, Infinity, Pontiac, Renault, Seat, Subaru, Vauxhall, Volkswagen, Volvo a Jeep.


BMW rad 3

Context: Introduction  BMW rad 3 či BMW 3 je automobil strednej triedy, ktorý od mája 1975 vyrába nemecká automobilka BMW. Je nasledovníkom rady BMW E115, ktorá bola vyrábaná v piatich rozdielnych generáciách a najmenej v piatich rôznych karosárskych verziách. BMW rad 3 je najpredávanejším modelom automobilky, čo predstavuje približne 30% z celkovej ročnej tržby automobilky BMW (okrem motocyklov).


Citroën Type B

Context: Inovácie Citroën v modeli B10 v roku 1925 prvýkrát v Európe prezentoval "Tout Acier", celokovovú karosériu. Predošlé a konkurenčné automobily boli väčšinou drevené kabíny obité plechom, pripevnené na kovovom ráme. Je to pozostatok z čias kočov a koní, napríklad také nášľapy pred dverami (pozostatky schodíkov) boli odstránené až pri modeli Traction Avant. Výhodou celokovovej karoséria bola bezpečnosť, pevnosť na nerovnostiach a tichosť.


Tesla Cybertruck

Context: Cena Základná cena modelu s pohonom zadných kolies (RWD) bola stanovená na 39 900 USD, pričom modely s pohonom všetkých kolies (AWD) začínali na 49 900 USD. Výroba dvojmotorových AWD a trojmotorových AWD Cybertruck sa má začať koncom roku 2021 a výroba najlacnejšieho modelu RWD koncom roku 2022.


Citroën BX

Context: Verzie a limitované série  BX 4x4 Na podvozku BX vznikol aj variant označený 4x4 alebo 4WD s permanentným náhonom všetkých kolies. Platforma má spoločné súčasti s modelmi Peugeot 405 x4, Mi16x4 a T16. Celkovo bolo vyrobených iba 712 kusov modelu BX 4x4 a 562 kusov modelu BX Break 4x4. BX 4WD boli vybavené benzínovými aj naftovými motormi z rady XU a XUD výhradne o objeme 1905 ccm. Najsilnejšou motorizáciou bolo GTi 4x4 o výkone 125k použité iba vo verzií hatchback. Brzdy boli vybavené systémom ABS. Karoséria modelu mala upravený stredový tunel aby sa vošiel kardán pre zadnú nápravu, to malo za následok zmenšenie priestoru pre nohy spolujazdca. Tento model bol jediným hydropneumatickým vozidlom vybaveným náhonom všetkých kolies. Rozdelenie náhonu bolo 53% krútiaceho momentu pre prednú nápravu a 47% pre zadnú nápravu. Zadný diferenciál typu Torsen (citlivý na krútiaci moment), bol samosvorný. Medzinápravová rozvodovka bola ovládaná elektronickou uzávierkou diferenciálu, ktorú bolo možné spustiť pri rýchlosti pod 40 km/h, tým došlo k rozdeleniu krútiaceho momentu 50:50 medzi prednú a zadnú nápravu. Spolu s nastaviteľnou výškou podvozku sa BX stal predchodcom dnešných SUV. BX SPORT BX SPORT, jeden z 7500 vyrobených kusov V rokoch 1985 až 1987, bola uvedená špeciálna limitovaná séria BX SPORT v množstve 7500 kusov. Model sa líšil od normálnej série hlavne výkonným motorom a vonkajším vzhľadom. Dostal laminátové nárazníky podobné neskoršiemu modelu 16V, a rozširujúci laminátový bodykit. Motor o objeme 1905 cm3 mal dvojitý karburátor weber a dosahoval výkon 126 koní (93kW) a krútiaci moment 170 Nm. Pôvodne plánovaná séria 2500 kusov bola vďaka predajnému úspechu rozšírená o ďalších 5 000 kusov. BX GTi 16V BX 16V Facelift Marcello Gandini 1990 – 1993 BX GTi 16 Valve alebo francúzsky 16 Soupapes je limitovaná séria modelu Citroën BX, s najsilnejším motorom o objeme 1905 cm3, vzhľadovo odlišný s pridanými laminátovými prahmi, širšími nárazníkmi a najvyššou výbavou. Jeho akcelerácia bola impozantná v 5-dverovej strednej rodinnej triede. (0-100 7,5s). Boli použité 2 motory, motor XU9J4 (D6C Motronic ML4.1) o výkone 160 koní a XU9J4Z (DFW Motronic M1.3) o výkone 148k (katalyzátor podľa krajiny určenia) alebo 158k, líšili sa hlavne kompresným pomerom a nastavením vačkových hriadeľov. Model bol faceliftovaný v roku 1990 návrhárom Marcellom Gandinim. Pod výbavu BX 16V patrilo štandardne ABS, vyhrievané a elektricky ovládané zrkadlá, hmlové svetlá, bodykit, zadný stierač, elektricky ovládaný šíber (podľa krajiny) a klimatizácia (príplatok), palubný počítač (príplatok), vyhrievané sedadlá (príplatok). GTi 16V mali anatomické sedadlá od firmy Recaro s výrazným bočným vedením a bedrovou opierkou pre vodiča. Vpredu boli použité kotúčové brzdy s vnútorným chladením, vzadu klasické kotúčové. Boli použité hydropneumatické zásobníky („gule“) menšieho objemu kvôli aktívnejšej odozve podvozku na náklony. Celkovo vyrobili 11896 kusov Mk1 a 3 544 kusov verzie Mk2.


Quattro (systém pohonu 4x4)

Context: Pozri aj  4Motion 4Matic S-AWC ATTESA BMW xDrive


Lotus Omega

Context: Výkony a porovnania  Špecifikácie Maximálna rýchlosť cca /h Výkon – 281 kW/382 koní pri 5 200 ot/min Zrýchlenie – 0 – /h : 5,1 s, 0 – /h : 11,1 s Krútiaci moment – 568 Nm pri 4 200 ot/min Zdvihový objem – Typ motora – Twin-turbo radový šesťvalec Konfigurácia – Motor vpredu, zadný náhon Prevodovka – 6-rýchlostná manuálna ZF Hmotnosť – Produkcia – 950 kusov Cena – 48 000 £ Výkonové porovnania 1989 – 1994 Alpina B10 BiTurbo – 360 koní 0 – /h – 5,6 s. Max. rýchlosť: /h 1989 – 1995 BMW M5 E34 – 315/340 koní 0 – /h – 6,3 / 5,9 s. Max. rýchlosť (elektronicky obmedzená): /h 1991 – 1995 Mercedes-Benz 500E – 326 koní 0 – /h – 6,2 s. Max. rýchlosť (elektronicky obmedzená): /h


BMW rad Z

Context: BMW M Roadster Špeciálna edícia automobilov vychádzajúca prevažne z modelov Z3 a Z4 vyrábaná v Južnej Karolíne v rokoch 1998 – 2002 poskytovala na trh automobily so zameranou úpravou na zvýšený výkon. Z3 M Roadster (1998 – 2002) BMW Z3 M Roadster vyznačujúci sa najviac zmenami na tele auta, predných a zadných nárazníkoch, maske chladiče, zrkadlách či kufri, zaznamenal vysoké hodnoty vo výkone motora. Mnoho komponentov pochádzalo z pôvodných automobilov E30 M3 alebo E36 M3 Evo. Menšie zmeny boli vykonané na podvozku, kolesách, pneumatikách, ktoré takisto prispievali k zlepšeniu výkonu. Počas celej výroby bolo na globálnom trhu dostupných 15 000 automobilov M Roadster, kde základná cena pre USA bola cca 43 000 $. Z4 M Roadster (2006 – 2008) Verzia BMW Z4 M Roadster je poháňaná 3.2 L šesťvalcovým motorom s celkovým výkonom 249 kW, pričom zrýchlenie z 0 na zvláda za 4.7 sekundy pri váhe , čo sa pokladá za lepší výsledok ako Porsche Boxter či Porsche Cayman S Elektronicky obmedzená rýchlosť je /h. Základná cena automobilu BMW Z4 M Roadster je 52 100 $.


Alpina

Context: Súčasná výroba  ALPINA D3 Bi-Turbo Sedan / Touring a Coupe: na základe BMW E90/E91/E92 s motorom 123d - 157kW/214 koní / 500 Nm ALPINA B3 Bi-Turbo Sedan / Touring / Coupe a Cabrio: na základe BMW E90/E91/E92/E93 335i 265 kW/360 koní / 500 Nm ALPINA B5 Sedan: na základe BMW F10 radu 5 - s 4,4 L V8 Bi-Turbo motorom, tiež používaný v Alpina B7 373 kW/507 koní / 700 Nm ALPINA B7 Bi-Turbo: na základe BMW F01 radu 7 - s 4,4 L V8 Bi-Turbo motorom 373 kW/507 koní / 700 Nm


Vozidlový motor

Context: Introduction Obrázok:BMW Engine M88 from a M1.JPG|thumb|Vozidlový motor BMW M88 Moderný vidlicový 6-valcový motor Mercedes Vozidlový motor je motor určený pre priamy pohon cestných prípadne terénnych motorových vozidiel a samochodných strojov, schopný pracovať vo veľkom rozsahu otáčok a točivých momentov.


Citroën Berlingo

Context: Druhá generácia Berlingo II. (B9) Druhá generácia vozidla prišla v roku 2008 a výroba pokračovala súčasne s prvou generáciou a predstavuje jeho drahšiu verziu. Nové Berlingo bolo založené na PSA platforme. Viacero prvkov zabudovaných v novom Berlingo je spoločných s Citroën C4, ale nový Citroën je väčší a drahší. Zväčšením automobilu sa zvýšil aj nákladný priestor z 2,8 na . Vozidlo vzniklo v spolupráci s divíziou Sevel. Popri modeli Berlingo vznikol aj väčší model Nemo z produkcie Sevel. V roku 2012 prešiel model faceliftom, zmenila sa predná maska s logom značky, pribudlo LED denné svietenie a zmenili sa motorizácie. Výbava automobilu Automobil Berlingo zaručuje pohodlnú jazdu s 5-stupňovou manuálnou prevodovkou a kombinovanou spotrebou 8,2 l/. Ochrana pasažierov je vybavená šesticou airbagov, ale bočné a dva hlavové airbagy sú k dispozícií za príplatok. Pre ochranu voči krádeži alebo vlámaniu je automobil vybavený automatickým uzamykaním dverí a batožinového priestoru pri rozjazde. Alarm a ultrazvuková ochrana, či detektor pohybu sú dostupné k výbave takisto za príplatok. Úrovne výbavy Attraction - 2x Airbag, ABS, REF, Isofix, El. predné okná, nastaviteľný volant Seduction - led diody, manuálna klimatizácia, el. sklopné a vyhrievané zrkadlá výškovo nastaviteľné sedadlá s opierkami, rádio CD/MP3 Exclusive - bočné airbagy, automatická klimatizácia, tempomat, automatické stierače, 3 samostatné sedadlá v 2. rade s lakťovými opierkami Príplatková výbava - ESP, ASR, presklená strecha Modutop, navigácia, USB box Electric II. V roku 2013 bola predstavená nová generácia Berlinga Electrique. Motor pochádza zo spoločného vývoja s automobilkou Mitsubishi. Je podobne ako pri predchodzej verzií typu Venturi Electric. Nový Electrique má väčší dojazd, približne 170km a dosahuje maximálnu rýchlosť 110km/h. O napájanie sa stará 80 kusov batérií typu Li-ion s napätím 3,75V na článok a kapacitou 22,5kWh. Batérie je možné nabiť na 80% kapacity zo zásuvky 380V za približne 35 minút. Automobil využíva elektromotor pre rekuperáciu energie pri brzdení a dojazde. Motorizácie Zážihové (Benzín) Model Objem Motor a typ Max.výkon Max. krútiaci moment Spotreba Produkcia 1.6 16V 1587 cc R4 16V TU5JP4B 90k pri 6000 ot. 132 Nm pri 2500 ot. 6,8/10,8/8,2 2008- 1.6 16V 1587 cc R4 16V TU5JP4 110k pri 5800 ot. 147 Nm pri 4000 ot. 6,8/10,8/8,2 2008-2009 1.6 VTi 95 1587 cc R4 16V EP6CB 98k pri 5800 ot. 152 Nm pri 4250 ot. 5,5/9,4/6,9 2010- 1.6 VTi 120 1598 cc R4 16V EP6C 120k pri 6000 ot. 160 Nm pri 4250 ot. 6/9,6/7,3 2009- Vznetové (Diesel) Model Objem Motor a typ Max.výkon Max. krútiaci moment Spotreba Produkcia 1.6 HDi 75 1560 cc R4 16V DW6ETED 75k pri 4000 ot. 185Nm pri 1750 ot. 4,8/6,2/5,3 2008- 1.6 HDi 90 1560 cc R4 16V DW6ATED4 90k pri 4000 ot. 215Nm pri 1750 ot. 4,8/6,2/5,3 2008–2010 1.6 HDi 92 1560 cc R4 16V DW6DTED 92k pri 4000 ot. 230Nm pri 1750 ot. 4,7/6,7/5,3 2010- 1.6 HDi 110 1560 cc R4 16V DW6ATED4 110k pri 4000 ot. 240Nm pri 1750 ot. 5/6,7/5,5 2008–2010 1.6 HDi 110 1560 cc R4 16V DW6C 112k pri 4000 ot. 240Nm pri 1750 ot. 4,9/6,8/5,6 2010–2012 1.6 HDi 115 1560 cc R4 16V DW6D 115k pri 3600 ot. 270Nm pri 1750 ot. 6,1/4,9/5,3 2012- Elektromotor Model Max.výkon Max. krútiaci moment Kapacita batérií Dojazd Electrique 67k (49 kW) 200Nm pri 0–1500 ot. 22,5kWh cca 170 km


Športový sedan

Context: Introduction Audi B7 RS4 (2007) BMW M5 (E39) Mazda 6 MPS Športový sedan je typ automobilu s karosériou sedan, ktorý je dizajnovaný tak, aby vyzeral "športovo", pričom ponúka vodičovi väčší zážitok z riadenia a zároveň komfort a výbavu porovnateľnú s luxusným automobilom. Väčšina z tejto kategórie vozidiel pochádzajú zo strednej triedy. Z historického hľadiska do tejto kategórie patria automobily ako Alfa Romeo 1900, Triumph Dolomite a Lotus Cortina.


Citroën BX

Context: Introduction Citroën BX prvej generácie 1982 – 1985 Citroën BX I. 1982 – 1985 BX GTi Automatic interiér BX 16V MK I. pohľad zozadu Citroën BX je automobil strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Citroën v rokoch 1982 až 1994. Citroën BX má hydropneumatické odpruženie vo všetkých verziách na prednej aj zadnej náprave. V roku 1986 prešiel faceliftom. V roku 1987 sa dostala na trh najsilnejšia verzia BX 16V a po nej verzia 4x4 a 4x4 Break. Spolu sa vyrobilo 2 315 739 kusov počas 12 rokov. Hatchback sa prestal vyrábať v roku 1993 s príchodom modelu Xantia, ale Estate sa vyrábal ešte rok. Po krachu Citroenu a vzniku skupiny PSA Peugeot Citroen, bol BX prvým spoločným modelom strednej triedy. V rámci nového koncernu zaujal Citroen miesto inovatívnej a netradičnej značky a Peugeot konzervatívnej a stabilnej. Celkom nová koncepcia prevzala základ pruženia z modelu GS. Karoséria bola úplne novej koncepcie hatchback a rozmermi balancovala na hranici nižšej strednej a strednej triedy. Motorizácie boli modernizované alebo prevzaté z Peugeotu. Vďaka investíciám a technickým prínosom Peugeotu sa podarilo zmodernizovať BX zaznamenal veľký predajný úspech a zachránil automobilku pred pádom. Narozdiel od koncernovej Simcy. BX využíval hydropneumatické odpruženie na prednej aj zadnej náprave, vpredu závesy typu McPherson, vzadu vlečená náprava. Brzdy boli kotúčové na oboch nápravách, vo vyšších výbavách so systémom ABS.


Karoséria

Context: Introduction Karoséria automobilu Kostra karosérie BMW 328 Rôzne typy karosérií (po nemecky) Karoséria je časť automobilu, do ktorej nastupujú cestujúci, vkladá sa do nej batožina a upevňuje sa na ňu buďto nosný rám so strojovým podvozkom, alebo jednotlivé časti strojového podvozku priamo. V prípade, že sú časti strojového podvozku montované priamo na karosériu, hovorí sa o bezrámovej karosérii , čo je dnes bežný typ karosérii. V minulosti karosérie obsahovali drevené diely, ktoré boli potiahnuté tenkými kovovými plechmi, ale po druhej svetovej vojne sa začalo od drevených častí karosérie upúšťať a do popredia sa dostali celokovové karosérie. Na pretekárske účely sa niekedy kvôli zníženiu hmotnosti automobilu vyrábajú karosérie čiastočne z hliníka, alebo laminátu. V minulosti mali niektoré nízko výkonné modely automobilov celú karosériu vytvorenú z laminátu, alebo iných plastických hmôt. V súčasnosti prebiehajú pokusy o vytvorenie celohliníkových karosérii, prípadne sú niektoré pretekárske automobily vytvorené s karosériou z uhlíkových vláken, ktorá sa vyznačuje vysokou pevnosťou a malou hmotnosťou.


Turbodúchadlo (spaľovací motor)

Context: Použitie Benzínové motory Prvé osobné automobily s prepĺňaným benzínovým motorom boli modely Oldsmobile Jetfire, ktorých motory Oldsmobile V8 používali turbodúchadlo montované na hliníkovom osemvalci s objemom 3,52 litra. V roku 1962 automobilka Chevrolet začala vybavovať svoj model Chevrolet Corvair turbodúchadlom, ktorý niesol názov Monza Spider a neskôr ako Monza. V Európe sa prepĺňanie turbodúchadlom dostalo do modelov Porsche 930 či Saab 99 Turbo. V Severnej Amerike bol turbodúchadlom prepĺňaný populárny model Buick Regal/T Type/Grand National. Dnes je prepĺňanie turbodúchadlom bežne používané mnohými automobilkami na naftových či benzínových motoroch. Prepĺňanie turbodúchadlom môže byť použité ná nárast výkonu pri zachovaní rovnakého objemu alebo kvôli šetreniu paliva znížením zdvihového objemu (napríklad Chevrolet Cruze s atmosférickým benzínovým motorom s objemom 1.8 litra má rovnaký výkon, 138 koní, ako jeho 1.4 litrový turbodúchadlom prepĺňaný motor). Naftové motory Prvým sériovo vyrábaným osobným automobilom s naftovým motorom preplňovaným turbodúchadlom bol model Mercedes-Benz 300SD vyrábaný od roku 1978 s turbodúchadlom Garrett. V dnešnej dobe je množstvo naftových motorov preplňovaných turbodúchadlom, hlavne pre úspornosť paliva a lepšie jazdné vlastnosti. Prvý nákladný automobil s turbodúchadlom preplňovaným naftovým motorom vyrobila spoločnosť Schweizer Maschinenfabrik Saurer v roku 1938. Motocykle Prvý motocykel s prepĺňaním turbodúchadlom bol Kawasaki ZR1 TC z roku 1978. Niekoľko japonských motocyklových spoločností vyrábalo začiatkom 80. rokov turbodúchadlom prepĺňané motocykle ako napríklad motocykel Honda CX500 Turbo, ktorý mal priečne uložený, vodou chladený vidlicový dvojvalec, ktorý bol tiež v ponuke v atmosférickej verzii.


Brembo

Context: Introduction Brzda Brembo Brembo S.p.A. je taliansky výrobca automobilových brzdových systémov, najmä pre vysokovýkonné autá a motocykle. Firma bola založená v Bergame v Taliansku v roku 1961. Skoro po svojom založení sa začala špecializovať na kotúčové brzdy, ktoré boli výhradne dovážané zo Spojeného kráľovstva. Firma v roku 1964 podpísala zmluvu s automobilkou Alfa Romeo a stala sa oficiálnym dodávateľom brzdových komponentov pre Moto Guzzi v roku 1972. V roku 1980 začala firma dodávala komponenty pre automobilky BMW, Chrysler, Lancia, Mercedes-Benz, Nissan a Porsche. Brzdy Brembo sú štandardnou výbavou mnohých superšportových automobilov ako Aston Martin, Audi, Ferrari, Lamborghini, Maserati, Mercedes-Benz, Pagani či Porsche a tiež niektorých amerických high-end športových automobilov ako Ford GT, Chevrolet Corvette, Cadillac CTS-V či Dodge Viper a ďalších športových kupé ako Chevrolet Cobalt SS či Nissan 350Z Track Edition. Ostatné značky, ktoré majú brzdy brembo (buď ako štandardné alebo voliteľné príslušenstvo) sú: Acura, Alfa Romeo, Buick, BMW (vrátane Mini), Chrysler, Fiat, Holden, Hyundai, Jaguar, Land Rover, Lexus, Mitsubishi, Nissan ,Opel, Peugeot, Infinity, Pontiac, Renault, Seat, Subaru, Vauxhall, Volkswagen, Volvo a Jeep. Medzi motocykle používajúce brzdy Brembo patria Aprilia, Bimota, BMW, Ducati, Harley-Davidson, Husqvarna, IMZ-Ural, KTM, Moto Guzzi, MV Agusta, Suzuki, Triumph, Victory a Voxan. V roku 2000 odkúpil britského výrobcu pretekárskych brzdových systémov a spojok AP Racing.


Context: Introduction Rover Metro 1.4 GTi s jednobodovým vstrekovaním. Systém jednobodového vstrekovania paliva alebo systém centrálneho vstrekovania paliva je systém nepriameho vstrekovania paliva zážihových motorov. Palivo vstrekuje do nasávacieho potrubia, pričom miesto umiestnenia vstrekovača v nasávacom potrubí zodpovedá približne miestu, kde by bol umiestnený karburátor, ak by motor nemal vstrekovanie paliva. Ide o zastaranejší a lacnejší systém vstrekovania v porovnaní so systémom viacbodového vstrekovania. Príkladom takéhoto systému je Mono-Jetronic od firmy BOSCH. Systém jednobodového vstrekovania dosahuje v porovnaní so systémom prípravy zmesi karburátorom lepšie parametre.


Bubnová brzda

Context: Výhody  Celé ústrojenstvo brzdy je umiestnené vo vnútri bubna a tak je chránené proti nepriaznivým vplyvom nečistôt z okolia Oproti kotúčovým brzdám majú brzdy bubnové dlhšiu životnosť obloženia ľahké spojenie s parkovacou brzdou


Dvanásťvalcový W motor (Volkswagen Group)

Context: Technické parametre <ref>[http://www.eskimo.com/~riffraff/files/W_engines.pdf ''The W Engine Concept. Self-Study Program Course Number 821203.'' Volkswagen.]</ref>  zdvihový objem: 5.998 cm3 vŕtanie: 84 mm zdvih: 90.168 mm Offset: ± 12.5 mm počet ventilov na valec: 4 presadenie susedných ojníc: +12° poradie zapaľovania: 1-12-5-8-3-10-6-7-2-11-4-9 rozmery: (l x š x v) 513 x 710 x 715 mm hmotnosť pribl.: 245 kg maximálny výkon: 309 kW maximálny krútiaci moment: 550 Nm palivo: benzín 98 RON, 95 RON riadiaca jednotka: Bosch Motronic ME7.1.1


Brzda

Context: Typy bŕzd  kotúčová brzda bubnová brzda elektrodynamická brzda adhézna brzda - na brzdenie využíva trenie medzi kolesom a dráhou, po ktorej sa vozidlo pohybuje (cesta, koľajnice) aerodynamická brzda


Automobil s motorom vpredu

Context: Vlastnosti Motor uložený nad prednou nápravou poskytuje možnosť využiť náporové chladenie motora vzduchom. V prípade vodou chladeného motora nie je potrebné ťahať automobilom dlhé rozvodné hadice, pretože chladič je umiestnený tesne pred motorom. Hmotnosť motora priaznivo pôsobí na brzdné vlastnosti vozidla, pretože kolesá prednej nápravy pri brzdení zvyšujú vplyvom hmotnosti svoju adhéziu. Naopak pri akcelerácii dochádza v prípade pohonu prednej nápravy k odľahčovaniu kolies, čo môže viesť k prešmykovaniu a pri pohone zadnej nápravy, ktorá nie je zaťažená motorom dochádza k prešmykovaniu kvôli trvale nízkemu tlaku na nápravu. Hmota motora nad prednou nápravou spôsobuje prirodzene nedotáčavé chovanie vozidla.


TAZ 1500

Context: Technické detaily  Hmotnosť: Maximálna rýchlosť: /h pohon na zadné kolesá motor umiestnený vpredu štvorstupňová prevodovka


Bubnová brzda

Context: Nevýhody  Pri zahriatí vplyvom dlhšieho brzdenia klesá brzdný účinok. Pri prílišnom prehriatí môže dôjsť k deformácii brzdového bubna a nerovnomernosti brzdenia Nábežná brzdová čeľusť je trecím momentom pritláčaná k bubnu, čím sa stále zvyšuje brzdná sila a pri prekročení určitej hranice môže dôjsť k tzv. „zakusnutiu“ brzdy a vyvolaniu šmyku vozidla. Naopak úbežná čeľusť je trecím momentom zo záberu vytlačovaná, čím sa znižuje jej brzdná sila a dochádza k nerovnomernému opotrebeniu brzdových čeľustí. Bubnová brzda bola používaná počas 20. storočia v osobných automobiloch, dnes je na ústupe, ale u strojov pracujúcich v ťažkých podmienkach (napríklad poľnohospodárske alebo lesnické stroje) sa pre svoju odolnosť proti nečistotám používajú stále.


World Rally Car

Context: Špecifikácie od roku 2011  Motor so zdvihovým objemom 1,6 litra Turbodúchadlo s Antilag systémom Pohon všetkých kolies Sekvenčná prevodovka Aerodynamické diely Minimálna hmotnosť 1200 kg (1350 kg s vodičom a spolujazdcom) Posilnenie podvozku pre väčšiu tuhosť a zvýšenie bezpečnosti (Výstuž kabíny) Materiály ako titán, horčík, keramika a kompozit sú zakázané.


Kostol svätej Heleny (Trnava)

Context: Je to jednoloďová stavba s polygonálne uzavretým presbytériom, ktoré bolo pravdepodobne prvou časťou stavby a rebrovou krížovou klenbou. Na severnej strane presbytéria je gotická vežička s kružbovými oknami. Po oboch stranách lode sú barokové kaplnky. Nad gotickým portálom je trojdielna edikula so sochami. Jednoduchý hlavný oltár v pseudogotickom slohu pochádza z konca 19. storočia. V južnej kaplnke je oltár Muža bolesti z obdobia okolo roku 1700, v strede so sochou Božského srdca a po stranách s neskorogotickými oltárnymi krídlami z obdobia okolo roku 1500. V severnej kaplnke sa nachádza bočný oltár s obrazom Panny Márie Loretánskej z rokov 1725 – 1728. Organ v kostole zhotovil staviteľ Karl Neusser z Nového Jičína pred rokom 1900. V roku 1766 dali do veže zvon sv. Alžbety a o päť rokov neskôr zvon sv. Heleny. Kríž na priečelí kostola bol vytesaný v roku 1739 trnavským majstrom Ignácom Melczerom.


Univerzitné budovy (Trnava)

Context: Katedrálny kostol sv. Jána Krstiteľa Katedrála je prvou ranobarokovou stavbou na Slovensku a v čase univerzity slúžila ako univerzitný kostol. Postavili ju talianski architekti Pietro Spazzo a Antonio Canevale. Stojí na pôdoryse pôvodného gotického dominikánskeho kostola rovnakého patrocínia. Kostol je jednoloďový, je stavbou typu Il Gesú s mohutným dvojvežovým priečelím na západe. Loď kostola uzatvára rovné presbytérium, ktoré šírkou nadväzuje na šírku lode. Loď je lemovaná po oboch stranách štvoricou kaplniek. Postavený bol v rokoch 1629 – 1635 (1637), hlavným donátorom bol palatín Mikuláš Esterházy z Galanty a vybudovať ho nechal arcibiskup jezuita Peter Pázmaň. Kostol bol spolu s univerzitnými budovami fakúlt jednou z prvých budov Trnavskej univerzity. Kostol vysvätil biskup z Jágeru, Juraj Lippai, 30. augusta 1637. Prvú svätú omšu v chráme slúžil ostrihomský arcibiskup Imrich Lóši, nástupca zomretého arcibiskupa Petra Pázmaňa. Potom sa začalo so stavbou hlavného oltára. Jeho výstavba bola dokončená v roku 1640. Oltár je ranobarokovým skvostom, je vysoký a široký a na jeho tvorbe pracovali Viedenčania Baltazár Knilling a Vít Knoth, Trnavčan Vít Stadler, ktorému pomáhali Ferdinand z Cífera a Kristián Knerr. V rokoch 1639 – 1700 prebiehala postupná výzdoba interiéru chrámu a podielali sa na nej talianski štukatéri (výzdoba trvala pol storočia) Giovanni Battista Rooso, Giacomo Tornini (1639 – 1655) a Pietro Antonio Conti, Luca Antonio Colomba, Ján Keller, Erhard Jozef Gruber (1697 – 1700) a viedenskí maliari Carl Ritsch a Franz Joseph Graffenstein. Fresková výzdoba s motívom života patróna kostola sv. Jána Krstiteľa od jeho narodenia až po popravenie je hlavným významovým prvkom výzdoby. Vo vstupnej časti kostola sú dva chory podopierané mohutnými stĺpmi, ktoré slúžili hudobníkom a spevákom. V bočných stenách svätyne sú umiestnené mortuáriá ôsmich členov rodiny Esterházyovcov. Pochovaní boli v krypte pod kostolom, spolu s ďalšími poprednými šľachticmi Uhorska a zosnulými členmi jezuitského rádu. Po presťahovaní univerzity do Budína bol nazývaný invalidským, neskoršie gymnaziálnym, roku 1937 sa stal seleziánskym, tiež ho spravovala duchovná správa armády. V rokoch 1948 – 1977 bol spravovaný rímskokatolíckym farským úradom sv. Mikuláša. Po vyhlásení Trnavskej arcidiecézy v roku 1977 sa stal v roku 1978 oficiálne jej katedrálnym chrámom. V roku 2008 po vyhlásení Bratislavskej arcidiecézy prestáva byť metropolitnou katedrálou. Sídlia na adrese Univerzitné námestie č. 3.


Jaroslav Dubnický

Context: Dielo  Ranobarokový univerzitný kostol v Trnave (SAVU, Bratislava 1948)


Kostol svätej Heleny (Trnava)

Context: Introduction  Kostol svätej Heleny v Trnave je gotický kostol zo 14. storočia, barokovo upravený v 17. storočí. Pravdepodobne bol kostol pôvodne zasvätený sv. Michalovi archanjelovi, v 14. alebo 15. storočí bolo patrocínium zmenené na sv. Helenu. V stredoveku slúžil ako špitálsky kostolík. Budova mestského xenodochia (špitála a chudobinca) vedľa kostola bola v prvej polovici 19. storočia prestavaná v klasicistickom slohu. Najstaršia zachovaná písomná správa z roku 1490 hovorí o škodách spôsobených na kostole a jeho zariadení. Je to jednoloďová stavba s polygonálne uzavretým presbytériom, ktoré bolo pravdepodobne prvou časťou stavby a rebrovou krížovou klenbou. Na severnej strane presbytéria je gotická vežička s kružbovými oknami. Po oboch stranách lode sú barokové kaplnky. Nad gotickým portálom je trojdielna edikula so sochami. Jednoduchý hlavný oltár v pseudogotickom slohu pochádza z konca 19. storočia. V južnej kaplnke je oltár Muža bolesti z obdobia okolo roku 1700, v strede so sochou Božského srdca a po stranách s neskorogotickými oltárnymi krídlami z obdobia okolo roku 1500. V severnej kaplnke sa nachádza bočný oltár s obrazom Panny Márie Loretánskej z rokov 17251728. Organ v kostole zhotovil staviteľ Karl Neusser z Nového Jičína pred rokom 1900. V roku 1766 dali do veže zvon sv. Alžbety a o päť rokov neskôr zvon sv. Heleny. Kríž na priečelí kostola bol vytesaný v roku 1739 trnavským majstrom Ignácom Melczerom. Od roku 2010 kostol plní aj funkciu farského kostola gréckokatolíckej Farnosti sv. apoštola a evanjelistu Lukáša v Trnave.


Kostol svätého Jakuba (Trnava)

Context: Introduction  Kostol svätého Jakuba nazývaný aj Františkánsky kostol je jednoloďový barokový kostol s kláštorným komplexom v Trnave. Stavať sa začal v roku 1632 na mieste staršej gotickej stavby. Konečnú podobu získal v roku 1712. Mesto dalo pristaviť druhú polovicu uličného krídla v roku 1749. Kostol má dĺžku 54,4 m, šírka hlavnej lode je 16,9 m a výška 16,8 m. Maximálna šírka svätyne je 11,4 m a jej výška je 15,3 m. Predpokladá sa, že v prvej polovici 13. storočia, ešte pred príchodom františkánov do Uhorska, stál na mieste dnešných objektov kláštor iného rádu, pravdepodobne benediktínske opátstvo. Františkáni prišli do Trnavy niekedy v 30. rokoch 13. storočia a pravdepodobne sa usadili v menšom dome pri kostolíku sv. Heleny, kde stál mestský špitál. Slovakia-Trnava-Kostol frantiskanov vstup.JPG|Portál kláštornej budovy Slovakia - Trnava - Frantiskansky kostol RB01.jpg|Pohľad od hradieb a Bernolákovej brány


Evanjelický kostol v Trnave

Context: Introduction  Evanjelický kostol v Trnave je kostol postavený architektom Josefom Marekom v tesnej blízkosti mestských hradieb v roku 1924. Kostol je zaujímavý amfiteátrovým usporiadaním interiéru a závesným stropom. Bol postavený v štýle funkcionalizmu na námestí SNP.


Dejiny Trnavy

Context: Trnava od začiatku 15. storočia po bitku pri Moháči Súbor:Matei Corvin Johannes de Thurocz f137.jpg|náhľad|Za vlády Mateja Korvína mesto znovu prekvitá. Husiti na čele s Blažkom z Borotína v roku 1432 mesto lesťou obsadili a vydrancovali. Podnikali z neho vojenské útoky do okolia. Ich posádka tu zakotvila až do roku 1435. Pri odchode pobrali husiti z kostolov a kláštorov cennosti. Z mestského archívu zobrali medzi inými aj privilegiálnu listinu Bela IV. Trnavčania museli neskôr tieto predmety a listiny draho vykúpiť. Za vlády Mateja I. Korvína sa Trnava stala opäť významným stredobodom obchodu so zahraničím. Okrem nemeckého a maďarského obyvateľstva mali už významné postavenie Slováci a Židia. Slováci získali aj zastúpenie v mestskej správe. Židovské geto v dnešnej Dolnopotočnej ulici pri Trnávke je písomne doložené koncom 15. storočia. Židia sa vyčleňovali z mestskej spoločnosti samostatným právnym systémom a vlastným richtárom. Nezhody medzi mešťanmi a Židmi vyústili do náslilných konfliktov ktoré musel riešiť panovník. V meste pribudla jedna cirkevná novostavba – kaplnka sv. Michala. Pôvodne krypta rodiny kapitána Pavla Holého, ktorý stál v národnostných sporoch na strane Slovákov. Od počiatkov bola svätostánkom Slovákov a bohoslužby v nej slúžili slovenskí kazatelia. Významný prínos pre mestskú samosprávu znamenala výstavba objektu so sálami pre rokovania mestskej rady a širšej mestskej obce DOMUS CONSILI . V objekte bol umiestnený aj mestský archív a väzenie a neskôr k nemu pristavali aj malý dom pre kata, ktorého na požiadanie požičiavali okolitým mestám. Po smrti kráľa Mateja v roku 1490 sa v Trnave uskutočnili rozhovory Vladislava II. Jagelovského s predstaviteľmi uhorskej šľachty o nástupníctve na uhorský trón. Sľubný rozvoj mesta zastavil v prvých rokoch 16. storočia vojenský konflikt s Maximilánom Habsburským. Ničenie v meste ešte dovŕšil požiar a mor. Mesto sa spamätalo z pohromy najmä zásluhou medzinárodného obchodu s dobytkom ktorý viedol so západnou Európou práve cez Trnavu. Prichádzalo sem množstvo obchodníkov, remeselníkov a pocestných. Obchod a oživenie trhov podnietili fungovanie trnavských cechov. Na juhu Európy už začalo nebezpečenstvo tureckej agresie a krajina sa pripravovala na vojnu. Pokojné obchodovanie skončilo v roku 1526, keď vojsko sultána Süleymana I. porazilo pri Moháči vojská uhorského kráľa Ľudovíta a odobralo južné územie krajiny.


Katedrála svätého Jána Krstiteľa (Trnava)

Context: Dejiny Chrám bol vybudovaný v 17. storočí ako súčasť komplexu budov Trnavskej univerzity. Donátor kostola, palatín Mikuláš Esterházy, zveril jeho výstavbu talianskym majstrom Antoniovi a Pietrovi Spazzovi v roku 1629. Ešte nedokončený kostol bol vysvätený v roku 1637. Kostol neslúžil len duchovnému poslaniu, konali sa tu aj teologické rozpravy a promócie. Zaujímavosťou sú podzemné katakomby s hrobmi. Počiatky chrámu sú spojené s druhým príchodom jezuitov do Trnavy a ich činnosťou v rokoch 16151773. Už v prvej polovici 18. storočia sa pravdepodobne uskutočnila oprava chrámových striech, pri ktorej bola odstránená sanktusová vežička, na strechu následne vrátená až pri rekonštrukcii v 90. rokoch 20. storočia. V druhej polovici 19. storočia boli čiastočne opravené niektoré fresky. Generálna konzervácia chrámovej výzdoby sa začala uskutočňovať v roku 1942. V rokoch 19581963 prebehla čiastočná reštaurácia bočných kaplniek a v rokoch 19701972 aj hlavného oltára. Po roku 1989 sa prvý raz pristúpilo ku komplexnému reštaurovaniu kostola. V roku 1977 pápež Pavol VI. ustanovil Trnavu za sídlo arcibiskupstva. O rok nato, v decembri 1978, bol chrám sv. Jána Krstiteľa ustanovený za katedrálu pápežom Jánom Pavlom II. Významným medzníkom v jeho existencii bola i návšteva pápeža Jána Pavla II. v roku 2003. Po vzniku Bratislavskej arcidiecézy v roku 2008 trnavská katedrála prestala byť metropolitnou.


Kostol svätej Anny (Trnava)

Context: Introduction  Kostol svätej Anny v Trnave je s spolu s kláštorom neskorobarokovou stavbou postavenou uršulínkami, ktoré prišli do Trnavy na podnet arcibiskupa Imricha Esterháziho v roku 1724. Jednoloďový kostol má eliptický pôdorys a štvorcové presbytérium. V cínovej truhle pod oltárom Panny Márie je uložená časť ostatkov svätých košických mučeníkov. Krídla kláštornej budovy sa nachádzali po oboch stranách kostola. Západné krídlo v roku 1942 zbúrali a na jeho mieste postavili budovu dievčenského gymnázia.


Dejiny Trnavy

Context: Trnava v 18. storočí Súbor:Bernolak Anton.jpg|náhľad|Anton Bernolák kodifikoval prvú spisovnú slovenčinu na základe trnavského nárečia. V 18. storočí v Trnave pribudlo k univerzitnému komplexu ešte niekoľko barokových stavieb – budova seminára svätého Štefana (1724) a šľachtický konvikt (17471764) ako klasicistická novostavba bola postavená budova lekárskej fakulty (1772) na Univerzitnom námestí okrem veľkolepých palácových architektúr boli v tomto období v meste postavené kláštory uršulínok a trinitárov s kostolmi. Na Námestí svätého Mikuláša pribudlo súsošie svätého Jozefa. Na severnej starne farského Kostola svätého Mikuláša bola postavená baroková kaplnka Panny Márie Trnavskej (17391741). Ešte v priebehu 17. storočia no najmä v 18. storočí si významné šľachtické rody prebudovali staršie meštianske domy na objekty palácového typu, budovy s vysokým komfortom bývania získali rôzne tvarované kamenné vstupné portály. mali impozantnú interiérovú výzdobu zastúpenú napríklad kachľovými pecami a bohatou štukovou dekoráciou stropov, popri mnohých jednoduchších maľovaných ornamentálnych motívoch sa v niektorých interiéroch zachobvala aj hodnotná figurálna maľba. Súčasťou reprezentačných stavieb mesta sa stala reduta (dnešný dom na Štefánikovej 38), kde sa konali rôzne spoločenské podujatia a plesy. Obdobie klasicizmu sa výraznejšie nezapísalo do urbanizmu mesta. Skôr sa iba upravovali významné objekty, napríklad radnica a tzv. Špitálik pri Kostole svätej Heleny. Koncom 18. storočia si bohatí mešťania zakladali za hradbami záhrady s letohrádkami, z ktorých najvýznamnejší je pavilón Spiegelsaal z roku 1792, podľa ktorého neskôr pomenovali novú štvrť. Opevnenie stratilo svoj fortifikačný charakter a zo strany mesta k nemu začali pristavovať drobné domy mestskej chudoby (dnes ulička Horné Bašty). Kráľovská akadémia mala zabezpečiť vyššie vzdelanie v Trnave po odchode univerzity do Budína. Umiestnili ju do budovy bývalej lekárskej fakulty, no v roku 1784 bola presťahovaná do susednej Bratislavy. Trnava zohrala koncom 18. storočia dôležitú úlohu pri zrode a formovaní moderného slovenského národa. Anton Bernolák kodifikoval prvý slovenský spisovný jazyk na základe trnavského nárečia. Slovenské učené tovarišstvo založené v roku 1792 vytvorilo sieť kultúrnych stánkov pre propagovanie jazyka v krajine. Bernolákovci boli hlásateľmi myšlienok osvietenstva, priekopníkmi národnobuditeľského úsilia a položili základy novodobej slovenskej literatúry. Od roku 1788 pokračovala v produkcii kníh tlačiareň Václava Jelínka a neskôr jeho syna Jána, kde vyšla v rokoch 17891841 väčšina bernolákovskej literatúry.


Trnava

Context: Pamiatky  Pozri článok: Zoznam kultúrnych pamiatok v Trnave Bohatá história mesta zanechala výrazné stopy – množstvo architektonických a kultúrnych pamiatok. Prechádzka historickým centrom, ktoré tvorí mestskú pamiatkovú rezerváciu, poskytuje možnosť zoznámiť sa s pozoruhodným architektonickým súborom, ktorý sa tu formoval niekoľko storočí. Takmer pravidelný pôdorys centra mesta je vymedzený mestským opevnením. Návštevníci si môžu prezrieť: mestskú vežu radnicu barokový komplex budov Trnavskej univerzity trnavské kostoly (10), vďaka ktorým dostala Trnava prívlastok Malý Rím . Trnavské tehlové opevnenie – národná kultúrna pamiatka bola vybudovaná v 13. storočí a v súčasnosti je považovaná za jedno z najzachovanejších v strednej Európe, Trnava si svoje hradby priebežne obnovuje, o čom svedčí obnova severovýchodnej veže hradieb pomník Antona Bernoláka – autor pomníku je Ján Koniarek, odhalený bol v roku 1937. Súsošie hlavnej postavy Bernoláka a reliéf skupiny viacerých ľudí (reliéf vraj pre finančné problémy) počúvajúcich Bernoláka. Bernolákova hlava vychádza zo zachovaných dobových podkladov. Pod súsoším je kazateľov citát: SLOVÁCI, PÍŠTE PO SLOVENSKI! TU MÁTE SLOVO MOJE O REČI VAŠEJ. Kostoly Synagóga Židovská synagóga (19. storočie). Ortodoxná (malá) synagóga. Najvyššie stavby v meste Obrázok Názov Výška Rok 75px Komín cukrovaru Trnavský komín Komín železničných opravovní a strojární 75px Mestská veža 57/ 70. roky 16. stor. 75px Trnavský vodojem 1946 75px Dóm svätého Mikuláša 18 m 1588? 75px Kostol svätého Jakuba 16,8 m 1712 75px Katedrála svätého Jána Krstiteľa 20,3 m 17. storočie


Kaplnka svätého Kríža (Trnava)

Context: Introduction  Kaplnka svätého Kríža alebo Cholerová kaplnka v Trnave je sakrálna stavba v mestskej časti Trnava-sever, na konci obytnej štvrti Kopánka na Átriovej ulici. Kaplnka je posledným pozostatkom morového a cholerového cintorína, ktorý bol v dostatočnej vzdialenosti od obývaných častí mesta a kde boli pochovávané obete epidémií už od roku 1710. Kaplnka bola postavená v roku 1835 ako pohrebná kaplnka kanonika Jána Ivániho, ktorý podľahol cholere počas epidémie, ktorá Trnavu postihla od 1. augusta do 24. septembra 1831, a ktorá si vyžiadala za tieto dva mesiace vyše 800 obetí. Časom kaplnka začala chátrať a až v druhej polovici 20. storočia ju renovovalo Krajské stredisko štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody Trnava. Rekonštrukciu kaplnky a rekultiváciu jej prostredia zabezpečili dobrovoľníci v roku 2011 a v septembri ju opätovne posvätil vtedajší pomocný biskup Ján Orosch.


Dejiny Trnavy

Context: Po bitke pri Moháči, 16. a 17. storočie Súbor:Slovakia-Trnava-Mestska veza.JPG|náhľad|V roku 1574 sa začala stavba novej dominanty mesta, mestskej veže. Priamym dôsledkom moháčkej porážky bolo zabratie južných oblastí Uhorska Turkami, čo vyvolalo potrebu presťahovať štátne a cirkevné ustanovizne do bezpečia severne položeného Slovenska. Kým hlavným a korunovačným mestom sa stal Prešporok, najvyšší cirkevný predstaviteľ, ostrihomský arcibiskup, si za svoje sídelné mesto zvolil Trnavu. Zlúčenie mestskej a kapitulskej školy v roku 1553 bolo prvým pokusom arcibiskupa Mikuláša Oláha o založenie školy vyššieho typu. Jezuistké kolégium pôsobilo v Trnave v rokoch 15611567 a svoju činnosť obnovilo neskôr – v roku 1616. Arcibiskup Mikuláš Oláh otvoril v roku 1567 seminár. K šíreniu vzdelania prispela od roku 1578 aj produkcia kníhtlačiarne Mikuláša Telegdiho. Na jej činnosť nadviazala tlačiareň Trnavskej jezuitskej univerzity, ktorej vznik v roku 1647 inicioval ostrihomský arcibiskup Peter Pázmaň Od polovice 16. do konca 17. storočia Trnava zažila mnoho pohrôm. Obyvateľov niekoľkokrát zasiahla morová epidémia, v roku 1566 vypukol požiar a o niekoľko rokov neskôr postihli mesto dve zemetrasenia. Pri povodni v roku 1618 zaliala Trnavu voda údajne do výšky takmer dvoch metrov. Mesto trpelo počas protihabsburských povstaní Štefana Bočkaja, Gabriela Betlena, Juraja Rákociho a po povstaní Imricha Tököliho doslova ľahlo popolom, pričom zahynulo takmer 4 000 ľudí. Napriek nepriaznivým udalostiam zostala Trnava jedným z najdôležitejších stredísk remeselnej výroby na Slovensku. Daňové registre evidujú okolo 40 cechov. Cechové artikuly niektorých remesiel v Trnave prevzali v iných mestách. Príchodom ostrihomského arcibiskupa a kapituly sa zveľadila zástavba dovtedy stagnujúcich priestorov Kapitulskej ulice a Námestia svätého Mikuláša. Z najvýznamnejších stavieb je potrebné spomenúť arcibiskupský palác, ktorý dal vybudovať arcibiskup Mikuláš Oláh a kanonické domy na námestí. Dôkazom ich vysokej umeleckej úrovne sú odkryté figurálne maľby na priečelí domu na rohu námestia. Od renesancie bol v Trnave obľúbený dom s arkádovým nádvorím. Často s kamennými toskánskymi stĺpmi. Zaujímavým je aj typ domu so vstupnou sieňou tzv. mázhausom , dodnes zachovaný len ojedinele. Arkiere, polkruhové kamenné portály, nástenné maľby, geometrické a figurálne motívy na fasádach vytvárajú obraz o vysokej stavebnej a umeleckej úrovni renesančnej architektúry Trnavy. Renesancia obohatila siluetu Trnavy o novú dominantu – mestskú vežu, pozorovateľňu na námestí.


Bazilika svätého Mikuláša (Trnava)

Context: Organy  Hlavný organ Hlavný organ sa nachádza na západnej empore hlavnej lode chrámu. Z architektonického hľadiska ide o jeden z najkrajších organových prospektov na Slovensku. Pôvodný organ, z ktorého sa zachovala historická časť dvoch veľkých skríň a skriňa pozitívu v zábradlí, bol postavený koncom 18. storočia trnavským organárom nemeckého pôvodu Walentinom Arnoldom (1742-1812), mal pravdepodobne 26 registrov na 2 manuáloch a pedáli (28 ťahiel). K celkovej prestavbe organa došlo v roku 1912, kedy bola podľa návrhu Dezső Antalffy-Zsirossa zadaná objednávka budapeštianskej filiálke firmy Rieger Jägerndorf. Pôvodne bol celý organ pred lomeným oblúkom na chóre, a s veľkou pravdepodobnosťou došlo v roku 1912 k vzájomnému presunutiu dvoch hlavných skríň. Skrine boli posunuté dozadu k stene lomeného oblúka, oddeľujúcej priestor v zadnej časti chóru a boli prehĺbené až k zadnej stene chrámovej lode. Skriňa pozitívu bola zmenšené približne na 1/2 hĺbky a nebola odsadená vzdušnicou. Nový hrací stôl bol postavený ako voľne stojaci v stredovaej osi nástroja za skriňou pozitívu. Celá nástrojová časť bola postavená za lomený oblúk, a tak je zčasti zvuk nástroja stlmený, čo bol zrejme zámer urobiť čo najväčší dynamický kontrast. Súčasný nástroj má 45 registrov na 3 manuáloch a pedáli, pneumatické (tlakové) traktúry a kuželkové vzdušnice, čo bolo pre dané "zlaté obdobie" romantických organov zcela typické. Chórový organ Chórový organ s nachádza na pravej strane (pri pohľade od oltára) na rozhraní hlavnej lode a presbytéria. V súčasnosti je to najstarší zachovaný organ v Trnave. Je taktiež dielom Walentina Arnolda (1742-1812) a bol postavený v roku 1783. Organ má samostatne stojaci hrací stôl (jeden z prvých u nás). Posledné opravy prebehli v 80. rokoch 20. stor. (Rieger-Kloss), a v roku 2013 (reštaurovanie J. Valovič). Nástroj má veľmi ušľachtilý zvuk, a vzhľadom k svojej malej veľkosti dokáže naplniť priestor chrámu. Traktúry sú mechanické a vzdušnice zásuvkové.


Kostol Najsvätejšej Trojice (Trnava)

Context: Introduction  Kostol Najsvätejšej Trojice (jezuitský) v Trnave. Kostol slúžil pôvodne reholi trinitárov, ktorí sa v Trnave usadili v roku 1712. Vysvätený bol v roku 1729 kanonikom Jánom Okoličánim. Po zrušení rehole pripadol kostol a kláštor jezuitom, ktorí ho opravili v roku 1875. Jednoloďová stavba má lunetovú klenbu, dosadajúcu na mohutné pilastre vytvárajúce plytké bočné kaplnky. Výzdobe dominuje obraz zakladateľov rehole trinitárov na hlavnom oltári od maliara F.A. Maulbertscha z roku 1778.


Pusté Sady

Context: Kultúra a zaujímavosti  Pamiatky Socha sv. Jána Nepomuckého, baroková kamenná socha z roku 1776. Kaplnka Obetovania Panny Márie, jednoduchá jednopriestorová stavba s polygonálnym záverom a predstvanou vežou, z roku 1857. Kaplnka má hladké fasády a pravouhlo ukončené okná. Veža je predstavaná pred priečelie s prelamovanou rímsou, je ukončená ihlancovou helmicou. Nachádzajú sa tu zvony z roku 1872 od Viliama Fischera z Trnavy a z roku 1926 od rovnakej firmy. Súbor:Pusztakürt Nepomuk 1.JPG|Socha sv. Jána Nepomuckého Súbor:Pusztakürt templom 2b.JPG|Kaplnka Obetovania Panny Márie


Kostol svätého Mikuláša (Višňové)

Context: Interiér  Hlavný oltár Hlavný oltár sa nachádza v západnej časti chrámu a ten pôvodný kostolu daroval žilinský rodák Daniel Dlabač. Centrálnym prvkom barokového oltára je na vyvýšenom tróne umiestnená socha sediacej Madony s dieťatkom na rukách. Pôvodné časti krídlového oltára s bohatou výzdobou, na evanjeliovej i epištolovej strane s dvojicou sôch (sv. Ján Nepomucký a sv. František Xaverský) a Ukrižovaným boli neskôr upravené. Po bokoch oltára pribudli sochy sv. Petra a Pavla a štyri korintské stĺpy, ktoré nesú klasicistický tympanón s obrazom sv. Mikuláša. V oltárnom priestore je veľký obraz Navštívenia Panny Márie. Samotný oltár má tri časti: najnižšia slúži na odkladanie monštrancie a kalichov s hostiami, v strednej, polkruhovej nike býva vystavený kríž, večné svetlo alebo relikvie. V najvyššej, presklenej časti, je soška Madony. Prikrývadlo bohostánku nesú dvaja anjeli, ďalší pár klaňajúcich anjelov je v jeho hornej časti. Bočné oltáre Ľavú stranu hlavnej lode zdobí oltár sv. Antona Padovského, ktorý pätica trnavských majstrov dokončila v roku 1797. Dominuje mu obraz svätca, vzdávajúcemu úctu malému Ježiškovi v náručí matky. Nad obrazom je symbol tzv. Božieho oka. Náprotivný oltár (zrejme od rovnakých majstrov) je z roku 1802 a je venovaný sv. Mikulášovi. Na oltárnom obraze je svätec s trojicou anjelov, ktorí držia biskupskú palicu a tri zlaté jablká. V hornej časti je monogram sv. Márie. Krstiteľnica Plastika Kristovho krstu dominuje krstiteľnici, ktorá je prácou Jozefa Točkoviča z Rajca. Pochádza z roku 1810 a nachádza sa v pravej lodi kostola. Interiér chrámu Kazateľnica Dominuje ľavej časti na okraji bočnej lode a je dielom trojice nitrianskych majstrov. Čelnej strane dominujú kruhové reliéfy, baldachýn zdobí socha Všemohúceho, na spodnej strane holubica. Lavice V kostole sa zachovali pôvodné lavice zo smrekovcového dreva, ktoré vyrobil v roku 1795 mošovský majster Krištof Laur. Okraje lavíc zdobia volúty. Spovedelnice sú približne z rovnakého obdobia a zdobia ich zlátené esovité pletence a rímsy so zuborezom. Umiestnené sú v bočných lodiach kostola. Vitráže Pôvodné vitráže boli v chráme osadené začiatkom 20. storočia, zrejme počas realizácie maľby interiéru. Zobrazujú výjavy Nepoškvrneného počatia, sv. Alojza, sv. Alžbety a sv. Antona Padovského. Chrámu ich darovali žilinskí mešťania, súčasní farníci prispeli na ich obnovu. Organ Je umiestnený na chóre nad vchodom do chrámu a zhotovil ho v roku 1797 Ján Pažický z Rajca. Ide o dvojmanuálový desaťregistrový nástroj so skriňami po stranách medzivežového okna. Výzdobu predstavujú sošky anjelikov, hrajúcich na hudobné nástroje. Maľby Interiér chrámu Betlehem v bočnej lodi Pôvodne bol až do začiatku 20. storočia interiér vymaľovaný na bielo, zmenu vykonal až farár Alexej Frátrik. Zorganizoval zbierku a výmaľbu interiéru urobil v rokoch 1901 – 1902 slovenský maliar Jozef Hanula. Popredný maliar kostolných klenieb nadviazal na tradíciu pútneho miesta a vyzdobil interiér ľahko zrozumiteľnými výjavmi s dôrazom na Pannu Máriu a ruženec. Klenbu nad hlavným oltárom zdobí obraz posledného súdu, nad svätyňou je výjav vyhnania z raja. Nasleduje víťazný oblúk s nápisom „Ja som cesta, pravda a život“, odkazujúci na Ježiša a užšie pole s baránkom s kalichom a hostiou (symbol večného života), ležiaceho na knihe. Centrálnu časť hlavnej lode zdobí obraz korunovania Panny Márie, v rohoch sú kruhové medailóny, zobrazujúce zvestovanie, navštívenie, útek do Egypta a smrť Bohorodičky. Ľavá (južná) loď zobrazuje Máriu s Ježiškom v náručí, obkolesenú radom svätcov. Pravá (severná) loď zobrazuje Pietu – obraz mŕtveho Krista v Máriinom náručí. Strop nad chórom je vyzdobený kruhovou maľbou štyroch postáv, symbolizujúcich vieru, nádej, lásku a múdrosť. Nad chórom je obraz sv. Cecílie s hrajúcimi anjelmi a maliarova signatúra je na oblúku nad rímsou chóru. Krížová cesta V interiéri kostola sa nachádza Krížová cesta, ktorú tvorí 14 maľovaných obrazov. Tie sú rozmiestnené po stenách chrámu. Sochy Po okrajoch oltára sú sochy sv. Petra a Pavla. Svätý Peter je naľavo, v pravej ruke drží knihu a v ľavej, zohnutej na hrudi, drží kľúč. Vpravo je socha svätého Pavla, ktorý v ľavej ruke drží palicu. V priestore svätyne sa nachádza i najnovšia socha Fatimskej Panny Márie, ktorá bola do Višňového privezená priamo z Fatimy. Na víťaznom oblúku, vymedzujúcom priestor svätyne, sú od začiatku 20. storočia umiestnené sochy Božského Srdca Ježišovho (vľavo) a Nepoškvrnené Srdce Panny Márie (vpravo). Interiér chrámu zdobia ešte sochy sv. Terézie, svätého Jozefa, sv. Antona Padovského a sv. Jána Nepomuckého. Novšie úpravy V 80. rokoch bola realizovaná postupná obnova kostola, kedy boli vykonané nátery strechy, fasády, interiéru, doplnené bolo osvetlenie i ozvučenie a generálnou opravou prešiel organ. V 90. rokoch 20. storočia bolo odstránené zábradlie, oddeľujúce svätyňu od hlavnej lode. Výrazná obnova kostola začala po príchode Jozefa Bagina, ktorého zásluhou začala skutočná záchrana pamiatky. Osadené boli kompletne nové strešné časti veží, opravený bol krov i strecha a začalo sa s vysúšaním navlhnutých omietok. V interiéri boli vymenené elektrické rozvody i kabeláž rozhlasu, vymenené boli staré okná i dvere. Reštaurované boli vitráže a inštalované bolo kúrenie. Veže kostola boli po oprave omietok namaľované.


Námestie svätého Mikuláša (Trnava)

Context: Introduction Súbor:Slovakia-Trnava-Kostol_svateho_Mikulasa_1.JPG|náhľad|Dóm sv. Mikuláša Námestie svätého Mikuláša v Trnave patrí do historického jadra Trnavy, Starého mesta, nachádzajúce sa v mestskej časti Trnava-stred a je súčasťou Centrálnej mestskej zóny, ktorá je mestskou pamiatkovou rezerváciou. Na námestí sa nachádza Dóm sv. Mikuláša (tzv. „Hrubý kostol“ - medzi trnavčanmi) a budovy patriace k farnosti.


Context: Charakteristika kostola Chrám je prvou štýlovo a slohovo čistou sakrálnou stavbou raného baroka na Slovensku. Jednoloďový dvojvežový chrám s rovným uzáverom svätyne je orientovaný na západ a má dĺžku 61 metrov a šírku 28 metrov. Nad jeho hlavným portálom sa nachádza štít s figúrami sediacich anjelov a kamenný erb rodu Esterházyovcov. Pod esterházyovským erbom sa nachádza kamenný erb Trnavskej arcidiecézy používaný od roku 2011. Interiér chrámu ohúri návštevníka svojou mohutnosťou a pestrosťou unikátnych malieb. Hlavný priestor zaklenujú valené klenby s lunetami, v kaplnkách po oboch stranách lode sú krížové klenby. Skvostom celého interiéru je kolosálny celodrevený hlavný oltár dokončený v rokoch 1637 až 1640, na realizácii ktorého sa popri viedenských majstroch B. Knillingovi a V. Knothovi podieľali V. Stadler z Trnavy a majster Ferdinand z Cífera. Oltár vysoký 20,3 metra a široký 14,8 metra je jeden z najväčších oltárov svojho druhu v Európe. Maliarska a štukatérska výzdoba interiéru kostola je dielom talianskych umelcov G. B. Rossa, G. Torniniho a P. Contiho. Stropné fresky sú dielom severotalianskych majstrov F.I.Grafensteina a C.Ricchiho . V minulosti sa nesprávne uvádzal ako autor stropných malieb viedenský maliar J. Gruber. Na ľavom pilieri chrámu sa nachádza ranobaroková kazateľnica z roku 1637, ktorá je dielom B. Knillinga a V. Stadlera. Mortuáriá V presbytériu sa nachádza osem mortuárií. Pri pohľade do presbytéria smerom k hlavnému oltáru sú to pohrebné štíty zľava donátora kostola Mikuláša Esterházyho, Daniela Esterházyho, Alexandra Esterházyho a Františka Esterházyho, sprava Ladislava Esterházyho, Štefana Esterházyho, esterházyovský bez nápisu (pravdepodobne Tomáša alebo Gašpara, ktorí padli spolu s Františkom a Ladislavom v roku 1652 v bitke pri Veľkých Vozokanoch) a napokon Imricha Očkaja. Texty doslovne znejú: Mikuláš Esterházy (1665): ILLVSTRISSIMVS ac EXCELENTISSIMVS D. D. COMES NICOLAVS EZTERHASZI de GALANTHA PERPETVVS de FRAKNO REGNI VNGARIAE PALATINVS AVRI VELLERIS EQVES IVDEX CVMANO // R9 COMMITATVVM SOPRON: SOLIEN & de BEREGK SVPREMV9 COMES SACRAE CAESAR REGQ9 MATTIS INTIMV9 CONSILIARIV9 CAMERARIS PER HVNGARI LOCV TENS AETATIS SVAE 63 OBYT SEP 1665 Daniel Esterházy (1654): SPECTABILIS AC MAGNIFICVS DOMINVS DANIEL ESTERHASI DE GALANTA 2e EQVES AVRATVS, SACRAE CAESAREAE REGIAEQ; MATTIS. CONSILIARIVS. // OBYT IN DOMINO DIE DECIMA QVARTA MENSIS IVNY, ANNO MILLESIMO SEXCENTISIMO QVINQVAGESIMO QVARTO Alexander Esterházy (1681): SPECTABILIS AC MAGNIFICVS DOMINVS DOMINVS ALEXANDER ESZTERHAZY DE GALANTHA EQVES AVRATVS ARC // IVM ZOLYOM ET DOBRONIVA HAEREDITARIVS DOMINVS AETATIS SVAE 48. OBYT DIE 2 APRILIS, ANNO 1681 František Esterházy (1653): SPECTABILIS ac MAGNIFIC9 DOMIN9 FRANCISC9 EZTERAZI de GALANTA LIBER BARO SACRAE CAESARAE REGIAEC MAYESTATIS PRAESIDY GIARMAT // SVPREM9 CAPITANE9 SVCCVBIVT in CAMPO NAGY VEZERENY in CONFLICTV SVMEMORABILI TVRCORVM ANNO. 1653 die 26 AVGVST AETAT: sue 36 Ladislav Esterházy (1652): ILLVSTRISSIMVS DOMINVS COMES LADISLAVS EZTERHAZI de GALANTHA, PERPETVVS de FRAKNÓ ... TVS, COMITATVS SOPRONIENSIS SVPREMVS COMES, SACRAE CAESAREAE REGIAEq3 MAIESTATIS CON // SILIARIVS, CAMERARIVS, & PRAESIDY PAPENSIS SVPREMVS CAPITANEVS, qui PATRIAE suae AMORE, ac LIBERANDOR ... RVITVTE CHRISTIANORVM CAPITVORVM FERVENTISSIMO ZELO in ACERRIMO ad PAGVM NAGY VEZEKENY // cum TVRCIS CONFLICTV VNA cum FRANCISCO, THOMA, CASPARO, FRATRVELIB9 suis EZTERHAZY, non MIN9 FORTIT ... GLORIOSE DIMICANDO DIE 26 AVGVSTI ANNO 1652 AETATIS VERO sua ANNO 26 occubud Štefan Esterházy (1603): ILLVSTRISSIMVS DOMINVS COMES STEPHANVS ESTERHAZI DE GALANTHA PERPETVVS DE FRAKNÓ, SACRI ROMANII IMPERII EQVES, SACRAE, CAES, REGIAEQ3 MA3 // CONSILIARIVS, ET PRAESIDII PARENSIS SVPREMVS CAPITANEVS, OBIIT VIENNAE DIE IV. IVLII: ANNO SALVTIS MDCIII AETATIS SVAE XL Imrich Ocskay (1655): GENEROSVS DOMINVS EMERICVS OCZKAY DE OCZKO OBYT DIE VIGESIMA TERTIA FEBRUARY ANNO // DOMINI MILLESIMO SEXCENTISIMO QVINQVAGESIMO QVINTO AETATIS SVAE VIGESIMO QVARTO


Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Sládkovičovo)

Context: Introduction  Kostol Nanebovzatia Panny Márie je rímskokatolícky kostol, ktorý sa nachádza na námestí v Sládkovičove. Areál okolo neskorobarokového farského kostola vytvára spolu s priľahlým areálom kaštieľa najstaršie jadro sídla. Severne od kostola stojí budova starej fary, pred jej hlavným priečelím dostalo miesto súsošie sv. Trojice. Na ploche dnešnej farskej záhrady sa nachádzal cintorín, na ktorom sa pochovávalo do začiatku 80. rokov 18. storočia. Najstaršie zmienky o kostole pochádzajú až zo 17. storočia. Jednoloďová stavba pravdepodobne s polygonálnou apsidou mala západo-východnú orientáciu. Vnútri bola zaklenutá, osvetlená piatimi oknami lode a okrúhlym oknom vo svätyni. Na západe bola situovaná drevená organová empora. Do roku 1761 boli v interiéri postavené tri oltáre. Okrem hlavného to boli bočné, zasvätené sv. Jozefovi a sv. Jánovi Nepomuckému. Z troch pôvodných zvonov sa do súčasnosti zachoval veľký, odliaty v roku 1770 v trnavskej dielni Mateja Orfandla. Koncom 18. storočia, po prevedení vlastníctva panstva na náboženský fond sa prikročilo k výstavbe nového kostola. Ako jediná stavebná súčasť architektúry staršieho objektu ostala zachovaná veža, pripojená k novému, južne orientovanému presbytériu. Novostavba svojou utilitárnou formou, s redukovaným plastickým dekorom zodpovedá „štandardizovaným“ riešeniam z prostredia stavebného riaditeľstva Uhorskej komory. Do jej interiéru bol prenesený barokový mobiliár, v priebehu 19. – 20. storočia však došlo k jeho postupnej obmene. Na empore bol inštalovaný organ z dielne Martina Šaška (1866), vo svätyni neogotický hlavný oltár (1908) od Jozefa Krauseho. Loď bola nanovo zastropená v roku 1897, kedy bola na hlavnom priečelí osadená i socha Panny Márie s dieťaťom, dar grófky von Firmian. Rozsiahla obnova stavby sa uskutočnila v roku 1926. Steny lode vyzdobil nitriansky maliar Gustav Schüle cyklom figurálnych malieb, ktoré vznikli z prispenia bývalých vojakov, vojnových zajatcov a ich rodín. Do kostola bol v roku 1922 zavedený elektrický prúd. Modernizácia pokračovala vysvietením vežových hodín, inštalovaním lustrov v lodi a reflektorov vo svätyni. Posledné renovácie boli vykonané v polovici 60. rokov 20. storočia a po roku 2000.


Arcibiskupský palác (Trnava)

Context: Dejiny Arcibiskupský palác stojí južne od Dómu sv. Miluláša. Palác s uzavretým nadvorím dal v roku 1562 vybudovať arcibiskup Mikuláš Oláh ako svoju rezidenciu. Arcibiskupský palác bol do roku 1820 sídlom ostrihomských arcibiskupov. Renesančný arcibiskupský palác postavili na mieste starších stredovekých domov, z gotických prvkov sa zachovali okná kaplnky vo dvore. Rozsiahla baroková prestavba mesta a mladšie slohové obdobia sa v porovnaní s ostatnou architektúrov paláca dotkli v podstatne menšom rozsahu. Vzhľadom na renesančné prvky v podobe klenieb a portálov zachovaných v interiéri sa považuje za reprezentatívnu ukážku trnavskej renesancie. Pod severným krídlom rovnobežným s farským kostolom sa nachádza rozľahlá, pôvodne viac podlažná pivnica pripomínajúca pivnice pod hradom Červený Kameň. Priečelie paláca zdobia kamenné erby M. Oláha, J. Szelepcsényiho a erb arcibiskupa Františka Forgáča, ktorý pre potreby knižnice, tlačiarne a archívu nechal v roku 1615 na severnej strane pristaviť krídlo smerujúce do námestia.


Chorvátske rameno

Context: Výstavba sídliska Petržalka (od r. 1973) od základu rozvrátila sídelnú štruktúru starej Petržalky a dokonale zmazala nivné formy reliéfu. Vybudovaním pravobrežnej hrádze V r. 1950 – 1955 bolo Chorvátske rameno úplne odrezané od rieky podzemnou hlinobetónovou clonou v hĺbke do 12 – 16 m. Pracovníci Povodia Dunaja zregulovali brehy ramena betónovými vegetačnými tvárnicami, upravili dno a umiestnili stavidlá. Šírku brehov zjednotili a v úseku približne od dnešného Námestia Republiky (býv. Námestia Májového povstania) po Tematínsku ul. rameno prebagrovaním prepojili s polovyschnutým korytom severne od Krásnohorskej ulice, kadiaľ tieklo v 18. storočí, a ktoré v 19. storočí opustilo. Dá sa tu hovoriť o čiastočnej rekonštrukcii historického stavu.


Stará Petržalka

Context: Pozri aj  Zoznam zaniknutých ulíc starej Petržalky


Prvá etapa nosného systému mestskej hromadnej dopravy v Bratislave

Context: Druhá etapa Druhá etapa nosného systému bude pokračovať koridorom v strede Petržalky pozdĺž Jantárovej cesty, pričom bude dvakrát križovať Chorvátske rameno. Jej výstavba sa začala v novembri 2021 a pôvodný termín ukončenia bol koniec roka 2023, i keď sa stavba pravdepodobne predĺži.


Bratislava – mestská časť Petržalka

Context: Spoločenské problémy Petržalka bola po roku 1989 známa mierne vyššou kriminalitou ako ostatné mestské časti. Podľa istých názorov bola Petržalka rajom drogových dílerov, čo bolo zapríčinené vekovým zložením obyvateľstva. V súčasnosti je situácia definitívne odlišná, čo je spôsobené realizáciou projektu „Bezpečné bývanie“, kedy sa domy uzatvorili a zamkli pomocou DEK kľúčov schopných sledovať vstup a výstup obyvateľov domu v spojení s kamerovým systémom monitorujúcim priestory a okolie domu. Istú rolu zohralo aj to, že byty si postupne ľudia odkúpili do vlastníctva a zároveň zmenili prístup k vlastnému majetku. Kriminalita v Petržalke sa nijako výrazne nelíši od ostatných mestských častí a má stále klesajúcu tendenciu.


Bratislava – mestská časť Petržalka

Context: Architektúra Hoci väčšina územia modernej Petržalky je zastavaná obytnými panelovými bytovkami s výškou 4 až 12 podlaží, nachádza sa tu aj niekoľko moderných kostolov, najnovším je katolícky Kostol Svätej rodiny na budúcom námestí pri Chorvátskom ramene. Okrem bytových domov a kostolov sa tu nachádza niekoľko moderných výškových budov. Najvyššou budovou v Petržalke je Aupark Tower s výškou 96 metrov pri Auparku, dvojica veží Technopol s výškou 90 metrov na Kutlíkovej ulici a výšková budova výstaviska Incheba Expo na Einsteinovej ulici s výškou 85 metrov. V Petržalke sa nachádza aj časť pôvodnej výstavby rodinných domov, ktoré tu ostali ešte z čias starej Petržalky. Táto pôvodná výstavba sa nachádza hlavne v časti Dvory, v blízkosti kúpaliska Matador. Na Viedenskej ceste sa kedysi nachádzal starý kostol, ktorý bol zbúraný v roku 1935 kvôli rozšíreniu cesty pri prestavbe električkovej trate.


Bratislava – mestská časť Petržalka

Context: Introduction Časti Petržalky Bratislava – mestská časť Petržalka (iné názvy: Bratislava-Petržalka, Mestská časť Petržalka, Petržalka ; , , ) je mestská časť Bratislavy s najväčším počtom obyvateľov a jedna z najhustejšie obývaných oblastí na Slovensku i v strednej Európe. Pôvodne to bola vidiecka obec pri Bratislave s názvom Engerau. (z „užšia niva“). Nachádza sa na pravom brehu rieky Dunaj a v súčasnosti má okolo 100 000 obyvateľov. S ľavým brehom Dunaja ju spája 5 mostov – Starý most, Most SNP, Prístavný most, Most Lanfranconi a Most Apollo, ktorý bol uvedený do prevádzky v septembri 2005. Podstatná časť územia Petržalky je zastavaná betónovými panelovými obytnými domami. Nachádzajú sa tu aj dve jazerá: štrkový Veľký Draždiak a Malý Draždiak; centrálnu zónu tvorí Chorvátske rameno, vodohospodársky kanál odvádzajúci spodnú vodu a sčasti kopírujúci trasu niekdajšieho ramena Dunaja, po ktorom má meno. Nechýba ani obchodné a zábavné centrum Aupark, obchodná zóna Danubia, priemyselná zóna v priestoroch bývalej továrne Matador a taktiež dostihová dráha, určená okrem tradičných dostihov aj na sobotnú „burzu“.


Námestie hraničiarov

Context: Základné informácie Vzniklo v roku 1977 v rámci výstavby panelákového sídliska. Je pomenované podľa pohraničnej stráže. V budove na Námestí hraničiarov 1/b má sídlo Okresné riaditeľstvo policajného zboru Bratislava V., Odbor kriminálnej polície Okresného riaditeľstva Policajného zboru Bratislava V a Obvodné oddelenie Policajného zboru pre Petržalku – stred. V roku 2007 bol na námestí postavený obytný komplex Dominant, jeden z najväčších novodobých bytových projektov v Petržalke, ktorého developerom bola Investičná a obchodná spoločnosť. Tvoria ho 20-poschodový vežiak a tri menšie budovy so 7, 6 a 5 poschodiami. Obyvatelia námestia podpísali petíciu proti výstavbe, ktorá bola zamietnutá. Jedným z argumentov petície bolo možné znehodnotenie parku, čo sa podľa realizátora stavby nestalo. V rámci tohto komplexu sa na Námestí hraničiarov 30 nachádza predajňa potravín Tesco expres , na Námestí hraničiarov 33 má pobočku Československá obchodná banka, na Námestí hraničiarov 37 sa nachádza predajňa drogérie z reťazca dm-drogerie markt, na Námestí hraničiarov 39 má sídlo spoločnosť VNET Telecommunication solutions. 21. decembra 2016 na námestí otvoril pobočku potravinový reťazec Billa, za účasti strieborného olympijského medailistu Mateja Beňuša. V parku na námestí sa nachádza pamätná tabuľa začiatku výstavby mestského sektoru Petržalka.


Bratislava – mestská časť Petržalka

Context: Obchodná sieť Súbor:Aupark2.jpg|náhľad|vľavo|Aupark Najznámejším nákupným centrom v Petržalke je nákupné centrum Aupark pri Sade Janka Kráľa, ku ktorému bola neskôr dostavaná sporná 22 poschodová budova Aupark Tower. Ďalším dôležitým obchodným centrom mestskej časti je Galéria Petržalka s hypermarketom Tesco a s inými obchodnými prevádzkami. V bezprostrednej blízkosti sa nachádza OC Danubia, ktorá obsahuje elektro Nay, LIDL, Kaufland a ďalšie menšie prevádzky. Neďaleko centra Danubia sa na Kopčianskej ulici nachádza aj známy veľkoobchod s výpočtovou technikou Agem a krytá farmárska tržnica so supermarketom Kraj od spoločnosti Terno. Obyvatelia Petržalky majú tiež k dispozícii hypermarket Kaufland pri Chorvátskom ramene, 3 supermarkety Lidl a 4 siete Billa. V blízkosti Starého mostu v Petržalke je najväčší elektroobchod na Slovensku TPD.


Zoznam zaniknutých ulíc Petržalky

Context: Pozri aj  Stará Petržalka


Pošeň

Context: História sídliska Najintenzívnejšia výstavba panelových sídlisk prebehla v Bratislave v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Najväčším prelomom vo výstavbe bol zámer územného plánu z roku 1956 sústrediť bytovú výstavbu do jedného priestoru v ľahko dostupnom rovinatom teréne na východe mesta. V roku 1961 sa začala výstavba na území dnešného Ružinova, ktorý sa člení za pomoci hlavných komunikácií na štyri samostatné sídliská: Štrkovec (1962 – 1964), Trávniky (1963 – 1968), Ostredky (1963 – 1966) a Pošeň (1965 – 1968) Koncepcia Ružinova Sídlisko vychádza z predstáv moderného povojnového urbanizmu o ideálnom prostredí na bývanie, ktoré je v zeleni a vzdialené od rušivých funkcií a priebežnej dopravy. Ide o jedno z najcharakteristickejších povojnových sídlisk, ktoré priamo nadväzuje na mesto. Ružinov mal byť moderným sídliskom s voľnou urbanistickou štruktúrou v zeleni a bol vystavaný zo samonosných celostenových prefabrikovaných panelov.


Bratislava – mestská časť Petržalka

Context: Občianska vybavenosť Petržalka disponuje okrem siete obchodov a prevádzok služieb aj nemocnicou na Antolskej ulici pri jazere Veľký Draždiak a niekoľkými knižnicami. Veľa menších obchodných prevádzok a firiem ponúkajúcich služby má sídlo priamo v spoločných priestoroch v zástavbe panelových obytných domov. Prakticky každý obytný dom obsahuje niekoľko prevádzok či už predajných, alebo nepredajných, napríklad kaderníctvo, solárium a pod.


Chorvátske rameno

Context: V roku 1753 bola dĺžka ramena 5.8 km a jeho šírka bola na viacerých profiloch až 200 – 300 m. Najzávažnejším zásahom do prirodzeného vodného režimu Ch. ramena bolo prehradenie jeho výtokov dva roky po veľkej povodni z r. 1771. Prúdenie vody sa tak znížilo na minimum (priesak cez hrádze), takže usadzujúce sa naplaveniny nemohli byť ďalej transportované. Koryto sa začalo zmenšovať a dno dvíhať. Po odstavení ramena v priebehu 19. storočia sa postupne završoval proces jeho zanášania. Tvar sa už nemenil, ale bolo takmer vyschnuté. Vodná plocha sa postupne redukovala, no ešte v polovici 20. storočia bolo krajinársky zaujímavé a biologicky hodnotné.


Zoznam vodných plôch v Bratislave a okolí

Context: Ramená  Devínske rameno (Devín) Chorvátske rameno (Petržalka) Jarovské rameno (Jarovce) Karloveské rameno (Karlova Ves) Mŕtve rameno Moravy (Devín, Devínska Nová Ves) Rusovské rameno (Rusovce)


Štátna cesta 523 (Chorvátsko)

Context: Pozri aj  Cestná infraštruktúra v Chorvátsku Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku Štátna cesta 8 Štátna cesta 102 Most Krk


Chorvátsko

Context: Doprava Jadranské pobrežie Chorvátska je obľúbenou turistickou destináciou V Chorvátsku sa v roku 2006 nachádzalo ciest, bolo spevnených, z toho bolo diaľnic (autoceste). Od vyhlásenia nezávislosti v roku 1991 Chorvátsko veľmi pokročilo v stavbe diaľnic. Väčšina diaľničných úsekov, okrem obchvatu Záhrebu, je spoplatnená. Diaľničné úseky: A1 Záhreb – Ploče, A2 Záhreb – Krapina – Macelj, A3 Bregana – Záhreb – Lipovac, A4 Záhreb – Goričan, A5 Sredanci – Osijek, A6 Záhreb – Rijeka, A7 Rupa – Rijeka, A8 Rijeka – Kanfanar, A9 Umag – Kanfanar – Pula, A11 Velika Gorica – Buševec, A12 Sveta Helena – Vrbovec, Vzdialenosti z Bratislavy (najkratšie) Záhreb Súbor:Rijeka-aerial-zraka.jpg|thumb|Rijeka Mesto km mapka Záhreb 388 Rijeka 546 Zadar 650 Split 759


Štátna cesta 417 (Chorvátsko)

Context: Pozri aj  Cestná infraštruktúra v Chorvátsku Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku


Geografia Chorvátska

Context: Vodstvo Mapka hlavných európskych povodí Tvar v spojitosti s polohou územia predurčuje Chorvátsko na pramennú oblasť riek. Ich prietoky majú snehovo - dažďový režim s maximami v marci a apríli počas topenia snehu v horách a krátkodobo počas letných a jesenných búrok a dlhodobejších dažďov. Odlišný vodný režim má Dunaj, ktorý je najvodnatejší v lete, kedy sa topí ľad a sneh z vyšších polôh Álp. Tieto faktory čiastočne ovplyvňujú aj vodný režim Drávy a jej prítoku Mura, ktorých veľká časť povodia leží na území Rakúska. Rieky patria k úmoriu Čierneho a Jadranského mora, pričom rozvodnica prechádza hrebeňom hôr. Až zo 62% územia odvádzajú rieky vodu do povodia Dunaja a len z 38% putuje voda kratšou cestou do blízkeho Jadranu. Rieky Riečnemu systému dominujú povodia Drávy a Sávy, ktoré priberajú vodu všetkých riek čiernomorského úmoria. Obe mohutné rieky tečú nížinami v severnej časti západovýchodným smerom k európskemu veľtoku Dunaj, pričom svojím riečiskom vytvárajú na viacerých úsekoch štátnu hranicu. Do Jadranu smerujú kratšie rieky z Istrie a pobrežného pásma, medzi ktorými vynikajú Neretva (pritekajúca z centrálnej Bosny a Hercegoviny), Cetina a Krka. Na viacerých riekach sú postavené vodné elektrárne a mohutnejšie toky sa využívajú aj na vodnú dopravu. Meandrujúce vodné toky, obklopené lužnými lesmi, sú domovom bohatých biotopov, živených jarnými záplavami. Jedinečné postavenie majú podzemné rieky krasových oblastí, ako sú Pazinčica, Lika, Gacka, Krbava. Kupa v Sisaku ;Desať najdlhších riek v Chorvátsku: Dunaj (celkovo 2857 km; 188 km v Chorvátsku) Sáva (celkom 945 km, 562 km v Chorvátsku) Dráva (celkom 707 km, 505 km v Chorvátsku) Mura (celkom 438 km, 53 km v Chorvátsku) Kupa (296 km) Neretva (celkom 225 km, 20 km v Chorvátsku) Una (212 km, v Chorvátsku 120 km) Bosut (celkom 186 km, 151 km v Chorvátsku) Korana (134 km) Bednja (133 km) Plitvické jazerá Vodné plochy Na území Chorvátska je málo prirodzených jazier, no aj z toho mála vynikajú svetoznáme Plitvické jazerá. Nemenej zaujímavé sú aj Bačinské jazerá pri meste Ploče a najväčšie prírodné Vranské jazero v blízkosti Biogradu (30,7 km²). Menšie jazerá sú na planinách i ostrovoch, no viaceré sú nestále a v letnom období vysýchajú. Rybníky sa nachádzajú najmä v severnej, rovinatej časti územia, v okolí Slavonského Brodu, Sišćani a Đakova. Najväčšie umelé jazerá sú Perućko jezero na Cetine, Varaždinsko jezero a Dubrava na Dráve, ktoré zadržujú vodu pre potreby hydrocentrál.


Štátna cesta 420 (Chorvátsko)


Štátna cesta 418 (Chorvátsko)


Biskupické rameno

Context: Introduction Severná časť Biskupického ramena. Južná časť Biskupického ramena. Biskupické rameno je 30-hektárová vodná plocha odstaveného ramena pod Slovnaftom. Je približne 4 km dlhé a 20 m široké, v strede s plytčinou. Okolo sa rozprestierajú Biskupické luhy, ktoré sú európsky významným územím. K histórii ramena patrí, že bolo pôvodne súčasťou Dunaja (jeho hlavným tokom) a obklopovalo Ostrov Kopáč. Dnes je rameno odrezané, vody nekomunikujú s Dunajom, vodu doň prečerpávajú z 1,6 km dlhého kanála, napojeného na kanál chladiarenských vôd Slovnaftu, ktorý bol vybudovaný vďaka projektu Asociácie ochrany prírody a priemyslu (APOP) v roku 1998. Takéto dotovanie vodou z kanála technologickej vody pre SLOVNAFT, a.s. však bolo za rok 2017 v priemernom prietoku 7,3 l.s-1, čo v princípe nestačí ani na náhradu výparu z vodnej hladiny Biskupického ramena. V súčasnosti (2018) je v štádiu výstavby nápustný objekt umiestnený v telese ľavostrannej ochrannej hrádze Dunaja, ktorým môže byť privedená voda z ukľudňovacieho bazéna v záplavovom území až do prietoku 7000 l.s-1. Uvedená dotácia bude regulovaná tak, aby bolo možné cez Biskupické rameno ďalej dotovať sústavu Hornožitnoostrovných ramien až po Hamuliakovo. Od tohto opatrenia sa očakáva výrazné oživenie Biskupického ramena, ako aj celého priľahlého územia. Lužné lesy a ich obyvatelia tak opäť získajú životodarnú vodu. Vyskytuje sa tu chránená rastlina truskavec obyčajný ( Hippuris vulgaris ), závitnicovka (Spirogyra), spirodelka mnohokoreňová ( Spirodela polyrhiza ) a žaburinka menšia ( Lemna minor ). Nachádzajú sa tu rožkatce (rožkatec ponorený – Ceratophyllum demersum a chránený rožkatec pohrúžený – Ceratophyllum submersum ) a močiarka okrúhla ( Batrachium circinatum ). Rastú tu stolístky (stolístok klasnatý – Myriophyllum spicatum a stolístok praslenatý – Myriophyllum verticillatum , ktorý je chránený a červenavce (červenavec prerastenolistý – Potamogeton perfoliatus , červenavec kučeravý – Potamogeton crispus ). Rastie tu aj vodomor kanadský ( Elodea canadensis ), čo je invázna rastllina zo Severnej Ameriky