tokens: Нарешті це сталося б . Оленчин чоловік прокляв би її й Архипа , пішов світ за очі , розчинившись у пожовклій цвинтарній травичці . Оленка втопилася б у річці . І це було так , як у невдашливого наїзника , котрий знову й знову стрибає на того ж коня , аж поки почав через нього перелітати .