tokens: За кущами чулися неголосні матюки . Михайлов обережно визирнув із чагарів . А гуркіт вгризається свердлом у мозок , а вуха бляшаніють від пострілів , та жоден в'язень не озивається , навіть шепотом не запитує , ніхто нікого не заспокоює і не втішає , кожен заховався у свій панцер одинокості , й мозолить душу Олеся одна лише думка , незбагненна й подивом затруєна : навіщо це нищення , кому від нього стане краще жити на світі , хто збагатиться числом марно убієнних , який сенс таїть у собі ця нечувана жорстокість , в ім'я чого розпинають люд ?