text: Poznámka : Abstrakt a právní věty nejsou součástí rozhodnutí Ústavního soudu; jejich význam je pouze anotační a informativní. Abstrakty vybraných rozhodnutí vytváří analytický odbor Ústavního soudu. Právní věty formuluje soudce zpravodaj, resp. jeho kancelář pro rozhodnutí publikovaná ve Sbírce nálezů a usnesení Ústavního soudu.
  
  ABSTRAKT
  
  Abstrakt není k dispozici.
  
  PRÁVNÍ VĚTY
  
  Právní věta není k dispozici.
  
  Česká republika
  USNESENÍ
  Ústavního soudu
  
  
  
  Ústavní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně Ivany Janů a soudců Vojena Güttlera a Františka Duchoně ( soudce zpravodaj ) ve věci ústavní stížnosti stěžovatele JUDr. M. K., zastoupeného Mgr. Zdeňkem Kučerou, advokátem se sídlem Praha 6, Bělohorská 35, proti usnesení Okresního soudu v Berouně ze dne 15. 12. 2009, čj. 23 P 48/2007 - 148, usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 29. 6. 2010, čj. 31 Co 65/2010 - 182, a usnesení Nejvyššího soudu ČR ze dne 26. 5. 2011, čj. 21 Cdo 3871/2010 - 199, takto :
  
  Ústavní stížnost se odmítá.
  
  Odůvodnění :
  
  
  Včasnou ústavní stížností stěžovatel navrhl zrušení v záhlaví uvedených rozhodnutí, vydaných v řízení o změně opatrovníka pro nezpůsobilého Š. K. Označeným usnesením Okresního soudu v Berouně byl zamítnut návrh stěžovatele, aby byl ustanoven opatrovníkem svého nesvéprávného syna Š. K. namísto jeho nevlastního bratra. Krajský soud v Praze toto usnesení potvrdil a Nejvyšší soud dovolání stěžovatele zamítl.
  
  Stěžovatel v ústavní stížnosti poukázal na čl. 32 odst. 4 Listiny základních práv a svobod ( dále jen "Listina" ), podle něhož péče o děti a jejich výchova je právem rodičů. Práva rodičů mohou být omezena a nezletilé děti mohou být od rodičů odloučeny proti jejich vůli jen rozhodnutím soudu a na základě zákona. Stěžovatel dovodil, že Listina rozlišuje pojem dítě a nezletilé dítě. Z toho vyplývá, že dítě má právo na rodičovskou péči a rodič má právo na péči o dítě, zatímco ochrana nezletilých dětí je striktnější. Tomuto závěru odpovídá podle názoru stěžovatele i znění § 473 ObčZ. Š. K., narozený dne XX. XX. XXXX, je i přes svůj věk stále dítětem svého otce - stěžovatele. Jejich vzájemný vztah je proto pod ochranou Listiny. Stěžovatel má tedy právo o svého syna pečovat. Vzhledem ke své nemoci byl Š. K. rozsudkem Okresního soudu v Berouně ze dne 27. 3. 2006, čj. 23 Nc 1108/2005 - 76, zbaven způsobilosti k právním úkonům, neboť není schopen se sám o sebe starat a živit se.
  
  Stěžovatel uvedl, že původně byla opatrovníkem nezpůsobilému Š. K. ustanovena jeho matka V. H., která zemřela dne XX. XX. XXXX. Poté stěžovatel podal k Okresnímu soudu v Berouně návrh, aby byl ustanoven opatrovníkem on sám, ale bylo mu sděleno, že opatrovníkem Š. K. byl již dne 16. 9. 2009 ustanoven jeho nevlastní bratr A. H. Ten jej nechal umístit do sociálního ústavu v Nouzově, kde se nachází dodnes. V tomto ústavu jej stěžovatel pravidelně navštěvuje, avšak vzhledem k tomu, že není jeho opatrovníkem, nesmí si jej brát na vánoce, prázdniny ani na výlety. Tímto postupem soudu bylo porušeno ústavní právo stěžovatele na péči o dítě.
  
  Z předloženého usnesení Nejvyššího soudu Ústavní soud zjistil, že Okresní soud v Berouně usnesením ze dne 15. 12. 2009, čj. 23 P 48/2007 - 148, zamítl návrh stěžovatele na změnu opatrovníka Š. K., protože jeho opatrovníkem byl již ustanoven A. H. a nejsou dány žádné důvody pro změnu. K odvolání stěžovatele Krajský soud v Praze usnesením ze dne 29. 6. 2010, čj. 31 Co 65/2010 - 182, usnesení okresního soudu potvrdil. Konstatoval, že soudem ustanovený opatrovník A. H. svou funkci vykonává dobře, v souladu se zájmy opatrovance. Proti tomuto rozsudku podal stěžovatel dovolání, které odůvodnil v podstatě tím, že opatrovník a opatrovanec jsou bratři, dědici po své zemřelé matce V. H. Předmětem dědictví jsou m.j. i "nemovitosti v hodnotě několika milionů korun" a dědické řízení není dosud skončeno. Tato skutečnost vylučuje A. H. z funkce opatrovníka.
  
  Poté co dovolací soud dospěl k závěru, že dovolání je přípustné, zamítl je jako neopodstatněné. Poukázal na ustanovení § 192 odst. 1 OSŘ a § 27 odst. 2 ObčZ a konstatoval, že opatrovníkem Š. K. byl ustanoven pravomocným usnesením Okresního soudu v Berouně A. H., protože matka Š. K., V. H., byla na svoji žádost funkce opatrovníka zproštěna. A. H. vykonává funkci opatrovníka řádně, Š. K. navštěvuje, přispívá ze svých prostředků na úhradu poskytovaných mu sociálních služeb a bere si jej k sobě na návštěvy. Matka Š. K. ( a A. H. ), V. K., zemřela a dědické řízení dosud není skončeno.
  
  Dovolací soud zdůraznil, že podle § 192 OSŘ musí soud při výběru opatrovníka dbát především o to, aby skýtal záruky, že se své funkce zhostí v souladu s účelem opatrovnictví a že zajistí všestrannou a efektivní ochranu práv a oprávněných zájmů opatrovance. To může zajistit jen ten, kdo vůči němu nemá protichůdné zájmy, tedy ten, jehož zájmy nejsou v rozporu se zájmy opatrovance. Ne každý rozpor se zájmy opatrovance vylučuje danou osobu z funkce opatrovníka. Musí se jednat o rozpor soustavnější a dlouhodobější povahy, kde je nebezpečí, že opatrovník nebude vůbec nebo po delší období způsobilý jednat jménem opatrovance a hájit jeho práva a zájmy. Nejde proto o případ ojedinělého a dočasného ( možného ) střetu zájmů v určité přechodné právní situaci, který lze řešit prostřednictvím ustanovení zvláštního zástupce, tzv. kolizního opatrovníka, podle ustanovení § 30 ObčZ.
  
  Pokud v projednávané věci hrozí střet zájmů mezi opatrovancem a jeho opatrovníkem při projednávání dědictví po jejich matce V. H., má protichůdnost jejich zájmů jen dočasnou povahu a týká se pouze této přechodné právní situace. Navíc nastala až po ustanovení A. H. do funkce opatrovníka. Není proto namístě dovozovat, že by "protichůdné zájmy" mezi Š. K. a opatrovníkem nabyly takové intenzity, která by odůvodnila závěr, že opatrovník A. H. nadále práva a oprávněné zájmy nezpůsobilého Š. K. nebude řádně hájit. Dojde-li opravdu ke střetu zájmů mezi Š. K. a A. H., bude opatrovanci ustanoven kolizní opatrovník podle § 30 ObčZ.
  
  Ústavní stížnost je zjevně neopodstatněná. Její podstata spočívá v polemice stěžovatele s právními závěry obecných soudů, a to ve shodném smyslu a rozsahu, jak své námitky uplatnil již v řízení před těmito soudy. Stěžovatel tak staví Ústavní soud do postavení další přezkumné instance v řízení před obecnými soudy. Toto postavení však Ústavnímu soudu nepřísluší ( čl. 83 Ústavy ČR ).
  
  Posláním Ústavního soudu je tedy především zkoumat, zda rozhodnutím soudu nebyla porušena základní práva nebo svobody stěžovatele, zakotvená v ústavních předpisech. Po přezkoumání ústavnosti předmětného řízení a rozhodnutí z něj vzešlých nelze než konstatovat, že obecné soudy správně zjistily skutkový stav věci a vyvodily z něho, podle zásady volného hodnocení důkazů, právní závěry, které náležitě a přesvědčivě odůvodnily. V odůvodnění svých rozhodnutí se přesvědčivě vypořádaly se všemi argumenty stěžovatele, které v průběhu řízení předkládal a které v podstatě zopakoval i v ústavní stížnosti. Důkladně se věcí zabývaly, správně aplikovaly příslušná ustanovení občanského soudního řádu i občanského zákoníku. Zejména pak Nejvyšší soud jasně a srozumitelně vyložil právní otázky, zda a kdy je důvodem pro odvolání opatrovníka okolnost, že může dojít ke střetu jeho zájmů se zájmy opatrovance, co se rozumí protichůdnými zájmy ve smyslu ustanovení § 192 odst. 1 OSŘ. Tyto otázky, které řešil ve svém usnesení odvolací soud, posoudil Nejvyšší soud jako otázky zásadního právního významu, neboť nebyly dosud v rozhodování dovolacího soudu vyřešeny. Ústavní soud tak v projednávané věci neshledal nic, co by ji posouvalo do ústavněprávní roviny. Pokud soudy rozhodly způsobem, s nímž se stěžovatel neztotožňuje, nezakládá to samo o sobě důvod k úspěšné ústavní stížnosti.
  
  Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěl I. senát Ústavního soudu k závěru, že jsou splněny podmínky ustanovení § 43 odst. 2 písm. a ) zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů. Proto, mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků, usnesením ústavní stížnost odmítl jako návrh zjevně neopodstatněný.
  
  Poučení : Proti tomuto usnesení není odvolání přípustné.
  
  V Brně dne 21. září 2011
  
  
  Ivana Janů, v. r.
  předsedkyně I. senátu Ústavního soudu
entities.entity_id: KKKrxFBBB9v3WXY2
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavního soudu
entities.entity_id: YhvpVYkx3OwOjRmm
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavního soudu
entities.entity_id: rVjhO7ctUfB0sIbo
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavního soudu
entities.entity_id: EQenPH4U28KvjfhV
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavní soud
entities.entity_id: TkmBtJSh9XMgtnXK
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu v Berouně
entities.entity_id: Z_PKhWwYKG1BXtRg
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: čj. 23 P 48/2007 - 148
entities.refers_to: TkmBtJSh9XMgtnXK
entities.entity_id: W8_IrHthnJlglcWc
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Krajského soudu v Praze
entities.entity_id: -gRqsZR1aEg2hxGl
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: čj. 31 Co 65/2010 - 182
entities.refers_to: W8_IrHthnJlglcWc
entities.entity_id: 09k59fJHUIu2S1ca
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyššího soudu ČR
entities.entity_id: eT2x6ibH7pnjcRaj
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: čj. 21 Cdo 3871/2010 - 199
entities.refers_to: 09k59fJHUIu2S1ca
entities.entity_id: jxrIdnqqC2Y6xT41
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu v Berouně
entities.entity_id: MBL-6H_9orpquTg1
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Krajský soud
entities.entity_id: EvaEs1kauSCK7io8
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyšší soud
entities.entity_id: GcQss-YOLkkVGmwr
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: čl. 32 odst. 4 Listiny základních práv a svobod
entities.entity_id: t_c-mhVhrF5eQET6
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 473 ObčZ
entities.entity_id: U4q4zBxCrXfauN-V
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu v Berouně
entities.entity_id: LRWnuQDwSC6Cmq48
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: čj. 23 Nc 1108/2005 - 76
entities.refers_to: U4q4zBxCrXfauN-V
entities.entity_id: vwU4I6CHMUIpJe9m
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresnímu soudu v Berouně
entities.entity_id: 1VryBEvXe8Bm8AGP
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyššího soudu
entities.entity_id: wTXTN5OhcQ8PxhSR
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavní soud
entities.entity_id: NziejJG_nDsGJNPB
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresní soud v Berouně
entities.entity_id: 3v5G_hHt-KKrvY-m
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: čj. 23 P 48/2007 - 148
entities.refers_to: NziejJG_nDsGJNPB
entities.entity_id: HRigh9-OMCnaT638
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Krajský soud v Praze
entities.entity_id: nWz0fliNsVdgtZMF
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: čj. 31 Co 65/2010 - 182
entities.refers_to: HRigh9-OMCnaT638
entities.entity_id: rnOdtfJeqhJUznYH
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: okresního soudu
entities.entity_id: uDar5Cdvtc5lygk7
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: dovolací soud
entities.entity_id: -wp8zc6GZxIp3bou
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 192 odst. 1 OSŘ
entities.entity_id: W_PJtAFemd5Sqern
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 27 odst. 2 ObčZ
entities.entity_id: LfiKZfkrSvVATszs
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu v Berouně
entities.entity_id: nY6RDjELvTOghW54
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 192 OSŘ
entities.entity_id: KK5_cB1fLdXLYFZW
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 30 ObčZ
entities.entity_id: GwViaYwXHoZAKvM-
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 30 ObčZ
entities.entity_id: wSE97cLagqJq9UTU
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavní soud
entities.entity_id: mKfJG27S9LQOCLBw
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavnímu soudu
entities.entity_id: q68nj_kXzhzjlai1
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: čl. 83 Ústavy ČR
entities.entity_id: KHdjTGAQgxO2L4AY
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavního soudu
entities.entity_id: rbdH6hR2bvcT1MQ-
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: občanského soudního řádu
entities.entity_id: n_B5XmWyevb9T-op
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: občanského zákoníku
entities.entity_id: vvoFCfqdLlYEpdjt
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyšší soud
entities.entity_id: NJT2HFY9Kpyt3Dsf
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 192 odst. 1 OSŘ
entities.entity_id: gIg4XE4gB3F8ZxhL
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: P2vX7glPrymVi9-p
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyšší soud
entities.entity_id: NsGniBoHHadjCSyX
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: dovolacího soudu
entities.entity_id: XlwGn8BUq32lKkFM
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavní soud
entities.entity_id: 2tRy9BRx5Q0BHmfP
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavního soudu
entities.entity_id: tKgCV28_flD22IHu
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 43 odst. 2 písm. a ) zákona č. 182/1993 Sb.
entities.entity_id: geQtPT-uZLNCROKv
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavním soudu
entities.entity_id: EydWHMcQ8llHyNL-
entities.category_str: Účinnost
entities.content: ve znění pozdějších předpisů
entities.entity_id: NHGqG0IgP5Z1UAzn
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Ústavního soudu