text: Typ rozhodnutí : ROZSUDEK
  Heslo :
  Dotčené předpisy : § 199 předpisu č. 65/1965Sb.
  § 91 předpisu č. 94/1963Sb.
  § 96 odst. 1 předpisu č. 94/1963Sb.
  Kategorie rozhodnutí : C
  
   21 Cdo 1815/2003
  ROZSUDEK
  
  JMÉNEM REPUBLIKY
  
  Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Zdeňka Novotného a soudců JUDr. Ljubomíra Drápala a JUDr. Mojmíra Putny v právní věci žalobkyně M. J., zastoupené advokátkou, proti žalované S. L., a.s., za účasti K. p., a.s., jako vedlejšího účastníka na straně žalované, o náhradu nákladů na výživu pozůstalé manželky, vedené u Okresního soudu v Liberci pod sp. zn. 19 C 724/99, o dovolání žalobkyně proti rozsudku Krajského soudu v Ústí nad Labem – pobočky v Liberci ze dne 28. března 2003 č.j. 36 Co 526/2002-191, takto :
  
   I. Dovolání žalobkyně se zamítá.
  
  II. Žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů dovolacího řízení.
  
   O d ů v o d n ě n í :
  
   Žalobkyně se domáhala, aby jí žalovaná zaplatila na náhradě nákladů na její výživu za dobu od 15.4.1999 do 31.8.2002 částku 273.740,- Kč s 8% úrokem z prodlení z částky 189.300,- Kč od 1.12.2001 do 31.8.2002 a „ dalším zákonným úrokem “ z částky 273.740,- Kč od 1.9.2002 do zaplacení a aby jí z tohoto důvodu platila od 1.9.2002 částku 9.380,- Kč měsíčně. Žalobu odůvodnila tím, že její manžel J. J. jako zaměstnanec žalované utrpěl dne 15.4.1999 pracovní úraz, na jehož následky téhož dne zemřel. Protože za odškodnění pracovního úrazu „ přinejmenším zčásti “ odpovídá žalovaná, náleží žalobkyni jako pozůstalé manželce ve smyslu ustanovení § 197 odst. 1 zák. práce náhrada nákladů na její výživu ve výši odpovídající „ rozdílu mezi tím, co by měla mít k dispozici “ ( tj. #190; součtu průměrného výdělku zemřelého ve výši 15.056,- Kč a jejího průměrného výdělku ve výši 11.000,- Kč, respektive po 30.6.2001 jejího starobního důchodu ve výši 7.559,- Kč ), „ a tím, co skutečně v jednotlivých měsících měla “ ( tj. její průměrný výdělek, respektive starobní důchod, a vdovský důchod ).
  
  Žalovaná namítala, že podle ustanovení § 191 odst. 1 zák. práce se odpovědnosti za smrtelný pracovní úraz J. J. ( manžela pozůstalé žalobkyně ) zcela zprostila, neboť podle výsledků šetření inspektorátu bezpečnosti práce a Policie České republiky si jej poškozený přivodil v opilosti zcela vlastní vinou, přičemž opilost poškozeného byla jedinou příčinou pracovního úrazu.
  
  Okresní soud v Liberci mezitímním rozsudkem ze dne 30.1.2001 č.j. 19 C 724/99-106 rozhodl, že „ základ žalobního nároku je zcela opodstatněn “. Dospěl k závěru, že „ za situace, kdy mechanismus zranění mohl vzniknout i jinak než žalovanou tvrzeným způsobem “, žalovaná neunesla důkazní břemeno ohledně tvrzení, že opilost poškozeného byla jedinou nebo, jednou z příčin smrtelného úrazu, a proto „ podle 190 ost. 1 zákoníku práce odpovídá za vzniklou škodu v plném rozsahu “.
  
  K odvolání žalované Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci rozsudkem ze dne 20.6.2001 č.j. 36 Co 183/2001-121 potvrdil rozsudek soudu prvního stupně „ ve správném znění, že žalovaná plně odpovídá za škodu vzniklou pracovním úrazem J. J. ze dne 15.4.1999 “. Podle názoru odvolacího soudu „ je sice skutečností “, že v rámci soudní pitvy byla zjištěna přítomnost alkoholu v krvi poškozeného zaměstnance a že podle jeho množství znalec hodnotí stav poškozeného před smrtí jako střední opilost, avšak k prokázání tvrzení žalované, že „ příčinou úrazu byl alkohol, je třeba nezvratného důkazu “. Jelikož takový důkaz „ navržen nebyl a nemůže jím být pouhé zjištění, že postižený zaměstnanec byl před úrazem ve stavu opilosti “ ( nelze totiž „ jednoznačně vyloučit “ takový úrazový děj, který nemá žádnou příčinnou souvislost s opilostí ), přisvědčil odvolací soud závěru soudu prvního stupně, že žalovaná neprokázala, že opilost byla jedinou, nebo jednou z příčin úrazu, a že z tohoto důvodu „ plně odpovídá ve smyslu § 190 odst. 1 zák. práce za škodu vzniklou pracovním úrazem J. J. “.
  
  Okresní soud v Liberci poté rozsudkem ze dne 16.9.2002 č.j. 19 C 724/99-165 uložil žalované, aby zaplatila žalobkyni na náhradě nákladů na její výživu v době od 16.4.2000 do 20.11.2000 částku 13.670,- Kč a počínaje dnem 1.7.2001 částku 440,- Kč měsíčně, dále 7% úrok z částky 13.670,- Kč od 1.12.2001 do zaplacení a 4% úrok z částky 4.400,- Kč od 1.9.2002 do zaplacení; žalobu za období od 15.4.1999 do 15.4.2000 a od 21.11.2000 do 30.6.2001 a „ ve zbylém rozsahu “ ohledně příslušenství zamítl a za období od 16.4.2000 do 20.11.2000 žalobu zamítl „ v rozsahu 6.542,- Kč měsíčně a od 1.7.2001 nadále v rozsahu 8.940,- Kč měsíčně “; zároveň rozhodl, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení a že žalovaná je povinna zaplatit České republice na účet Okresního soudu Liberec soudní poplatek ve výši 400,- Kč a „ náklady vzniklé vyplaceným znalečným a svědečným “ ve výši 4.734,50 Kč. Soud prvního stupně vycházel ze zjištění, že součet průměrného výdělku žalobkyně a jejího manžela v rozhodném období zjištěný podle ustanovení § 17 zákona č. 1/1992 Sb. činil 26.000,- Kč měsíčně. Protože - jak zdůraznil - rozsah nákladů na výživu pozůstalých se podle předpisů zákona o rodině stanoví tak, aby hmotná a kulturní úroveň obou manželů byla stejná, náleží každému z nich 13.000,- Kč, a protože žalobkyně dosahovala průměrného výdělku 11.000,- Kč, „ svědčí jí pro zachování shodné životní úrovně nárok na dorovnávací podíl v rozsahu 2.000,- Kč “. Za období od 15.4.1999 do 15.4.2000 a od 21.11.2000 do 30.6.2001, kdy žalobkyně „ měla náhradu nákladů uhrazenu zcela vdovským důchodem “, soud prvního stupně neshledal uplatněný nárok opodstatněným; za období od 16.4.2000 do 20.11.2000, kdy byla výplata vdovského důchodu přerušena, přiznal žalobkyni náhradu nákladů na její výživu ve výši 2.000,- Kč měsíčně ( celkem tedy 13.670,- Kč ) a od 1.7.2001, kdy žalobkyně nastoupila do starobního důchodu a její příjem tvořil starobní důchod ve výši 5.997,- Kč a redukovaný vdovský důchod ve výši 1.562,- Kč, náleží žalobkyni podle jeho názoru z tohoto titulu pouze 440,- Kč měsíčně, neboť „ od uznaného nároku 2.000,- Kč “ je třeba odečíst přiznaný vdovský důchod ve výši 1.562,- Kč.
  
  K odvolání žalobkyně a vedlejšího účastníka Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci rozsudkem ze dne 28.3.2003 č.j. 36 Co 526/2002-191 rozsudek soudu prvního stupně změnil tak, že žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni na náhradě nákladů na její výživu za období od 16.4.1999 do 31.3.2003 částku 92.853,- Kč spolu s 7,5% úrokem z prodlení z částky 31.618,- Kč od 1.12.2001 do 30.9.2002 a z částky 69.468,- Kč od 1.10.2002 do zaplacení, a počínaje dnem 1.4.2003 měsíčně částku 4.010,- Kč; zamítl žalobu o zaplacení další částky 245.286,- Kč za období od 16.4.1999 do 31.3.2003, částky 5.370,- Kč měsíčně od 1.4.2003 a dalších úroků z prodlení a rozhodl, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení před soudy obou stupňů a že žalovaná je povinna zaplatit České republice na účet Okresního soudu Liberec soudní poplatek ve výši 900,- Kč, náhradu nákladů řízení ve výši 1.278,- Kč a „ doplatit “ soudní poplatek za odvolací řízení ve výši 500,- Kč. Odvolací soud se ztotožnil se závěrem soudu prvního stupně, že při určení výše náhrady na výživu pozůstalé manželky ( žalobkyně ) podle ustanovení § 199 odst. 2 zák. práce je třeba vycházet z hledisek uvedených v ustanoveních § 91 a § 96 odst.1 zákona o rodině, neboť v daném případě „ nebyly zjištěny žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly přiznání náhrady na výživu žalobkyně ve vyšším ani nižším rozsahu než takovém, která představuje zásadně stejnou hmotnou a kulturní úroveň obou manželů “. Částku, kterou by žalobkyně – nebýt smrti manžela - měla do svého odchodu do starobního důchodu každý měsíc k dispozici, stanovil odvolací soud ve výši 13.028,- Kč ( respektive od 1.12.2000 ve výši 13.479,- Kč ), odpovídající jedné polovině ze součtu průměrného výdělku zemřelého ve výši 15.055,- Kč ( po valorizaci od 1.12.2000 ve výši 15.958,- Kč ) a průměrného výdělku žalobkyně ve výši 11.000,- Kč. Za dobu od 16.4.1999 do 16.4.2000 a od 21.11.2000 do 30.6.2001, kdy žalobkyně vedle svého průměrného měsíčního výdělku 11.000,- Kč pobírala vdovský důchod ve výši 4.285,- Kč, respektive 4.434,- Kč, pak stejně jako soud prvního stupně dovodil, že žalobkyni žádná náhrada nepřísluší, neboť „ je zřejmé, že v uvedeném období jí žádná ztráta nevznikla “. Za období od 16.4.2000 do 20.11.2000, kdy žalobkyni nebyl vyplácen vdovský důchod a pobírala pouze mzdu ve výši 11.000,- Kč ( a do 13.028,- Kč jí tak scházela měsíčně částka 2.028,- Kč ), odvolací soud přiznal žalobkyni celkem 14.526,- Kč. Pokud jde o období od 1.7.2001, kdy byl žalobkyni přiznán starobní důchod ve výši 5.997,- Kč a vedle něho i částečný vdovský důchod ve výši 1.562,- Kč, vycházel odvolací soud ze součtu průměrného výdělku zemřelého „ valorizovaného “ podle příslušných právních předpisů ( od 1.12.2000 na 15.958,- Kč, od 1.12.2001 na 16.692,- Kč a od 1.1.2003 na 17.142,- Kč ) a starobního důchodu žalobkyně. Protože žalobkyně měla v tomto období z #189; součtu těchto příjmů k dispozici pouze 5.997,- Kč, její nárok na výživu vůči manželovi by tak podle názoru odvolacího soudu do 30.11.2001 odpovídal částce 4.980,50 Kč, do 31.12.2002 částce 5.347,50 Kč od 1.1.2003 nadále částce 5.572,50 Kč; po odečtení vdovského důchodu ve výši 1.562,- Kč pak přísluší žalobkyni za období od 1.7.2001 do 31.3.2003 náhrada nákladů na její výživu v celkové výši 78.327,- Kč a počínaje dnem 1.4.2003 částka 4.010,- Kč měsíčně.
  
  Proti tomuto rozsudku odvolacího soudu podala žalobkyně dovolání z důvodu „ dle ust. § 241a odst. 3 o.s.ř. “. Připustila, že závěr odvolacího soudu o tom, že rozsah náhrady je určen rozsahem výživného, které by jí náleželo podle § 91 a § 96 odst. 1 zákona o rodině, je správný, avšak podle jejího názoru „ to neznamená, že součet příjmů žalobkyně a zemřelého manžela má být aritmeticky rozdělen na polovinu “. Takový postup totiž „ zcela pomíjí výdaje, které žalobkyni v převážné míře zůstávají i po smrti manžela “ ( tj. výdaje na bydlení, provoz auta či podporování zdravotně těžce postižené starší dcery J. J. ), i skutečnost, že „ zemřelý manžel měl minimální osobní spotřebu, takže odčerpával minimum příjmů rodiny “. Žalobkyně v průběhu řízení vycházela z rozdělení součtu příjmů na čtyři díly, kdy po jednom dílu počítala sebe a manžela ( jejichž „ osobní potřeby byly skutečně nízké “ ) a dva díly na provoz domácnosti, který jí zůstává zachován i po smrti manžela, a „ jako spravedlivější se jí proto jeví předpoklad “, že by měla mít i po smrti manžela k dispozici #190; jejich společných příjmů a nikoli jen polovinu, jak předpokládají soudy obou stupňů. Dovolatelka má zato, že jí zvolený postup odpovídá judikatuře i „ hlediskům obsaženým v ust. § 199 zák. práce a komentáři k němu “. Navrhla, aby dovolací soud napadený rozsudek zrušil a aby věc vrátil odvolacímu soudu k dalšímu řízení.
  
  Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací ( § 10a o.s.ř. ) po zjištění, že dovolání bylo podáno proti pravomocnému rozsudku odvolacího soudu oprávněnou osobou ( účastníkem řízení ) v zákonné lhůtě ( § 240 odst. 1 o.s.ř. ) a že jde o rozsudek, proti kterému je podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. a ) o.s.ř. dovolání přípustné, přezkoumal napadený rozsudek bez nařízení jednání ( § 243a odst. 1, věta první o.s.ř. ) a dospěl k závěru, že dovolání není opodstatněné.
  
  
  
   I když žalobkyně v dovolání uvedla že uplatňuje dovolací důvod podle ustanovení § 241a odst. 3 o.s.ř., z obsahu dovolání ( z vylíčení důvodů dovolání ) vyplývá, že nenapadá skutková zjištění, z nichž odvolací soud vychází, ale že podrobuje kritice pouze právní posouzení věci odvolacím soudem ( t.j. způsob, jakým odvolací soud vyložil ustanovení § 199 zák. práce a stanovil rozsah náhrady nákladů na výživu pozůstalé manželky ). Protože soud každý procesní úkon účastníka řízení ( tedy i vymezení dovolacího důvodu ) posuzuje podle jeho obsahu, i když byl nesprávně označen ( srov. ustanovení § 41 odst. 2 o.s.ř. ), nepředstavuje dovolání žalobkyně uplatnění dovolacího důvodu podle ustanovení § 241a odst. 3 o.s.ř., ale uplatnění dovolacího důvodu podle ustanovení § 241a odst. 2 písm. b ) o.s.ř.
  
   Projednávanou věc je třeba posuzovat - s ohledem na to, že se žalobkyně domáhá peněžitého plnění za období od 16.4.1999 - podle zákona č. 65/1965 Sb., zákoníku práce, ve znění zákonů č. 88/1968 Sb., č. 153/1969 Sb., č. 100/1970 Sb., č. 20/1975 Sb., č. 72/1982 Sb., č. 111/1984 Sb., č. 22/1985 Sb., č. 52/1987 Sb., č. 98/1987 Sb., č. 188/1988 Sb., č. 3/1991 Sb., č. 297/1991 Sb., č. 231/92 Sb., č. 264/1992 Sb., č. 590/1992 Sb., č. 37/1993 Sb., č. 74/1994 Sb., č. 118/1995 Sb., č. 287/1995 Sb. a č. 138/1996 Sb., tedy podle zákoníku práce ve znění účinném do 30.9.1999 ( dále jen „ zák. práce “ ).
  
  Podle ustanovení § 197 odst.1 písm. c ) zák. práce jestliže zaměstnanec následkem pracovního úrazu nebo nemoci z povolání zemřel, je zaměstnavatel povinen v rozsahu své odpovědnosti poskytnout náhradu nákladů na výživu pozůstalých.
  
  Podle ustanovení § 199 odst.1 zák. práce náhrada na výživu pozůstalých přísluší pozůstalým, kterým zemřelý výživu poskytoval nebo byl povinen poskytovat.
  
  Podle ustanovení § 199 odst. 2 zák. práce při výpočtu této náhrady se vychází z průměrného výdělku zemřelého, náhrada nákladů na výživu všech pozůstalých nesmí však úhrnem převýšit částku, do které by příslušela zemřelému náhrada za ztrátu na výdělku podle § 195 a nesmí být poskytována déle, než by příslušela zemřelému podle § 195 odst. 4.
  
  Podle ustanovení § 199 odst.3 zák. práce náhrada nákladů přísluší, pokud není uhrazena dávkami důchodového zabezpečení poskytovanými z téhož důvodu.
  
  Nárok na náhradu nákladů na výživu pozůstalých představuje dílčí nárok na náhradu škody z pracovního úrazu ( nemoci z povolání ), který přísluší pozůstalým, vůči nimž měl zemřelý zaměstnanec vyživovací povinnost podle zákona o rodině nebo jimž výživu ve skutečnosti fakticky poskytoval. V posuzovaném případě je žalobkyně z hlediska ustanovení § 199 odst.1 zák. práce osobou, které byl zemřelý J. J. jako své manželce povinen poskytovat výživu. Soudní praxe, která již v minulosti odmítla způsob výpočtu této náhrady pomocí tzv. „ dílové teorie “, vychází z názoru ( ze kterého vycházejí rovněž soudy obou stupňů v dané věci ), že rozsah náhrady nákladů na výživu pozůstalých je určen rozsahem výživného, které jim náleží podle hledisek zákona o rodině ( srov. například právní názor vyjádřený ve zhodnocení rozhodování soudů o odškodňování pracovních úrazů a nemocí z povolání, schválený občanskoprávním kolegiem býv. Nevyššího soudu ČSR dne 27.1.1975, sp. zn. Cpj 37/74, uveřejněný ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod č. 11 na str. 56, roč. 1976, a rozsudek býv. Nejvyššího soudu ČSR ze dne 25.4.1972 sp. zn. 2 Cz 7/72, uveřejněný ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod č. 14, roč. 1973 ).
  
   Ve vztahu k nároku pozůstalého manžela to znamená, že rozsah náhrady nákladů na jeho výživu je určen rozsahem výživného, které mu náleží ve smyslu ustanovení § 91 a § 96 odst.1 zák. o rodině. Ustanovení § 199 odst. 2 zák. práce pak určuje možnosti a schopnosti zemřelého k plnění výživného, jde-li o jeho výdělek u zaměstnavatele, ve výši jeho průměrného výdělku [s přihlédnutím k jeho případnému zvýšení - tzv. valorizaci ( srov. rozsudek Nejvyššího soudu České republiky ze dne 22.10.2002 sp. zn. 21 Cdo 773/2002, uveřejněný ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod č. 38, roč. 2003 )], a současně stanoví, že náhrada nákladů na výživu všech pozůstalých nesmí úhrnem převýšit částku, do které by příslušela zemřelému náhrada za ztrátu na výdělku podle ustanovení § 195 zák. práce, a že může být poskytována pozůstalým pouze do doby, do níž by zemřelému nejdéle příslušela náhrada za ztrátu na výdělku podle ustanovení § 195 zák. práce, tedy nejdéle do konce kalendářního měsíce, v němž by zemřelý dovršil 65 let věku.
  
  Z uvedeného je zřejmé, že při určení výše náhrady nákladů na výživu pozůstalého manžela musí být mimo jiné přihlédnuto ke schopnostem a možnostem zemřelého ( určenými výší jeho průměrného výdělku – srov. § 199 odst. 2 zák. práce ), k odůvodněným potřebám druhého manžela [určenými zejména jeho osobními a majetkovými poměry, výší důchodu přiznaného z titulu smrtelného pracovního úrazu ( nemoci z povolání ) a výší jeho vlastních příjmů ( ze zaměstnání, podnikání či ve formě důchodu z jeho důchodového pojištění )] a k péči o společnou domácnost. Rozsah, v jakém zemřelý byl povinen poskytovat výživné, se stanoví tak, aby hmotná a kulturní úroveň obou manželů byla zásadně stejná.
  
  Uvedená hlediska zásadně stejné hmotné a kulturní úrovně obou manželů nemusí být vždy naplněna – a v tom lze s dovolatelkou souhlasit – tak, že by součet příjmů zemřelého zaměstnance a pozůstalého manžela měl být „ aritmeticky rozdělen na polovinu “. Tento postup, jestliže by byl aplikován bez přihlédnutí k okolnostem konkrétního případu, by byl stejně nesprávný, jako tzv. dílová teorie, neboť by stejně jako tato teorie vycházel z mechanických hledisek spočívajících v podstatě na mechanickém rozdělování výdělku zemřelého, resp. součtu výdělků, na určité díly. V posuzovaném případě však odvolací soud – jak se podává z odůvodnění napadeného rozsudku – vycházel ze skutkových okolností vlastních projednávané věci a teprve na základě zjištění, že „ nebyly zjištěny žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly přiznání náhrady na výživu žalobkyně ve vyšším ani nižším rozsahu, než v takovém, který představuje zásadně stejnou hmotnou a kulturní úroveň obou manželů “, akceptoval výsledek úvah soudu prvního stupně. Postup odvolacího soudu při určení rozsahu náhrady nákladů na výživu žalobkyně je za tohoto stavu jen zdánlivě mechanický, neboť vzal v úvahu všechny skutečnosti, které jsou v daném případě významné pro určení vyživovací povinnosti mezi manžely podle hledisek uvedených v ustanovení § 91 a § 96 zák. o rodině.
  
  Z uvedeného vyplývá, že rozsudek odvolacího soudu je z hlediska uplatněného dovolacího důvodu správný. Protože nebylo zjištěno ( a ani dovolatelkou tvrzeno ), že by rozsudek odvolacího soudu byl postižen vadou uvedenou v ustanovení § 229 odst.1, § 229 odst. 2 písm. a ) a b ) a § 229 odst. 3 o.s.ř. nebo jinou vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, Nejvyšší soud České republiky dovolání žalobkyně podle ustanovení § 243b odst. 2, části věty před středníkem o.s.ř. zamítl.
  
  O náhradě nákladů dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle ustanovení § 243b odst. 5, věty první, § 224 odst. 1 a § 151 odst. 1, věty první o.s.ř., neboť žalobkyně s ohledem na výsledek řízení na náhradu svých nákladů nemá právo a žalované v dovolacím řízení žádné náklady, které by byly účelně vynaloženy na obranu jejího práva, nevznikly ( § 142 odst. 1 o.s.ř. ).
  
   Proti tomuto rozsudku není opravný prostředek přípustný.
  
  V Brně dne 5. února 2004
  
  JUDr. Zdeněk Novotný, v. r.
  
  předseda senátu
entities.entity_id: x6p16Vwx11n_7jeh
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 předpisu č. 65/1965Sb.
entities.entity_id: Itka7REV23JnEimT
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 91 předpisu č. 94/1963Sb.
entities.entity_id: epdMyYMKWDsS_fUB
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 96 odst. 1 předpisu č. 94/1963Sb.
entities.entity_id: 4GyanLXyMxNc-arE
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: 21 Cdo 1815/2003
entities.entity_id: aRbYouZyjxbn7LHA
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyšší soud České republiky
entities.entity_id: pqAF2o0-zPWqGrIe
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu v Liberci
entities.entity_id: hGLRmx1h4Sy5HAhi
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: sp. zn. 19 C 724/99
entities.refers_to: pqAF2o0-zPWqGrIe
entities.entity_id: swviASDszo0oF81e
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Krajského soudu v Ústí nad Labem – pobočky v Liberci
entities.entity_id: dnl2NkGdUKVFyUPA
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: č.j. 36 Co 526/2002-191
entities.refers_to: swviASDszo0oF81e
entities.entity_id: kY-qO3G_KMOQDxRQ
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 197 odst. 1 zák. práce
entities.entity_id: TIG7Ik9MLRzqHZtL
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 191 odst. 1 zák. práce
entities.entity_id: dEKCbPweMYGKcoWV
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresní soud v Liberci
entities.entity_id: gKj9iep-FYesB4PX
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: č.j. 19 C 724/99-106
entities.refers_to: dEKCbPweMYGKcoWV
entities.entity_id: bEul1Bqc3i5_KQ9Z
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: 190 ost. 1 zákoníku práce
entities.entity_id: _StTmGGup7wkq6x7
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci
entities.entity_id: VoOr3NraBBDVNGd9
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: č.j. 36 Co 183/2001-121
entities.refers_to: _StTmGGup7wkq6x7
entities.entity_id: JP-htLUCAKLHg2dm
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soudu prvního stupně
entities.entity_id: kKhCKnv1p-6M6_fL
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: gVvCRHHP-pt1eK0k
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: MuHrX8b5-qbVWCbh
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soudu prvního stupně
entities.entity_id: 2FOU50ga7PymqHYO
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 190 odst. 1 zák. práce
entities.entity_id: NTssQDeohdjCbytQ
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresní soud v Liberci
entities.entity_id: zLmY8029TTKEunQO
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: č.j. 19 C 724/99-165
entities.refers_to: NTssQDeohdjCbytQ
entities.entity_id: VkzTWxRvvlO72oCh
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu
entities.entity_id: qSfIltKW9BufglpY
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Soud prvního stupně
entities.entity_id: X5QgBLmSlXNEnvBi
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 17 zákona č. 1/1992 Sb.
entities.entity_id: PGJP1pvkkfMiLDqr
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soud prvního stupně
entities.entity_id: 3nOTJHdI-vP6pnMQ
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci
entities.entity_id: 4BttZbYgr5bdOw7F
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: č.j. 36 Co 526/2002-191
entities.refers_to: 3nOTJHdI-vP6pnMQ
entities.entity_id: X6OdMmwc_dQuJnE4
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soudu prvního stupně
entities.entity_id: mpJ2bGZbjwjelSDr
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Okresního soudu
entities.entity_id: 83kmDVH6L__dIdnj
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Odvolací soud
entities.entity_id: TchMhP31BgmYrvUc
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soudu prvního stupně
entities.entity_id: CpQfU0rNAfRaJ1jE
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst. 2 zák. práce
entities.entity_id: hOYYjzBy5D3IJN-S
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 91 a § 96 odst.1 zákona o rodině
entities.entity_id: 7ZfC-sC2ic6opJRp
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: HZ7ohp-llAT0P2mj
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soud prvního stupně
entities.entity_id: o-jDGfroaV89nJh9
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: d4MysnpolryO1I1V
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: 4yKKNoEZ1OFNult8
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: xAf3lQVOcXcAdhlf
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: CtD6_JauFk9K48sg
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 241a odst. 3 o.s.ř.
entities.entity_id: EC0ZpiGkTg1L9wdt
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: dAK66kqo6GtCYZNn
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 91 a § 96 odst. 1 zákona o rodině
entities.entity_id: veBScBia-0bQ2g83
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 zák. práce
entities.entity_id: URg5TNvDZSGw8YWc
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: dovolací soud
entities.entity_id: fDIADboND3yRBoeX
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacímu soudu
entities.entity_id: g8DifR0eq0bkBiRF
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyšší soud České republiky
entities.entity_id: 8sSxI_RXcZ6FccpX
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soud dovolací
entities.entity_id: cEZO3J8PnUydu2VJ
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 10a o.s.ř.
entities.entity_id: bzqRW_uNcGB2mBig
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: kZZDCnZqy1sWa2iQ
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 240 odst. 1 o.s.ř.
entities.entity_id: EppjqhbSvwtDFTVg
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 237 odst. 1 písm. a ) o.s.ř.
entities.entity_id: YxZFYisT6g5fdVt_
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 243a odst. 1, věta první o.s.ř.
entities.entity_id: 34aLOLHbUHlgcWVf
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 241a odst. 3 o.s.ř.
entities.entity_id: dDW1DmixTVPAZLDA
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: OL_9K0RSG8ipyboZ
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacím soudem
entities.entity_id: 52iQZEfxjh4hSiov
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: z971v1VVZTr0WqAu
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 zák. práce
entities.entity_id: 0ERZxjg321G1NNQU
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 41 odst. 2 o.s.ř.
entities.entity_id: QjWWZKdw-QjAcL5e
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 241a odst. 3 o.s.ř.
entities.entity_id: WndD_KnG2saVmdL8
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 241a odst. 2 písm. b ) o.s.ř.
entities.entity_id: _nUip78iE_BQZbeU
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 65/1965 Sb.
entities.entity_id: EpGRo-ffXt8J836d
entities.category_str: Účinnost
entities.content: ve znění zákonů
entities.entity_id: KGICu-IB4F7Mdmjl
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 88/1968 Sb.
entities.entity_id: fFckqSg7yRkpOR1A
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 153/1969 Sb.
entities.entity_id: mBu_l1cjEyCKKLZ9
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 100/1970 Sb.
entities.entity_id: xN5yn5D1o2zDjSAE
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 20/1975 Sb.
entities.entity_id: jUXseqxlS5GfvyVQ
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 72/1982 Sb.
entities.entity_id: jwv7KB-iSz4hkUXc
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 111/1984 Sb.
entities.entity_id: 5PPkWa-Bc1w4uANh
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 22/1985 Sb.
entities.entity_id: Ba95GZ3SfXQSUCuy
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 52/1987 Sb.
entities.entity_id: QZnhMeVw97EiIRPJ
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 98/1987 Sb.
entities.entity_id: zHy6z1aS4ZpCCCXU
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 188/1988 Sb.
entities.entity_id: 73iL7wmc_HNDiXQs
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 3/1991 Sb.
entities.entity_id: fnCtGgVxFFTGjnAs
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 297/1991 Sb.
entities.entity_id: k2nRow0D1ZEwRSev
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 231/92 Sb.
entities.entity_id: qrwCz5OXlz9MvcXy
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 264/1992 Sb.
entities.entity_id: a4Zoc9xfPW1GkubF
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 590/1992 Sb.
entities.entity_id: fkJPRBP73QsnFvpw
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 37/1993 Sb.
entities.entity_id: MBvqXY8glNKvhVCb
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 74/1994 Sb.
entities.entity_id: Wj7QAquG_w9Y_IZ0
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 118/1995 Sb.
entities.entity_id: prB9fJqP27VZ1S-A
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 287/1995 Sb.
entities.entity_id: IZUzmbjdf_Nvnukf
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: č. 138/1996 Sb.
entities.entity_id: g9omO4hJFpbqQJam
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: zákoníku práce
entities.entity_id: kCIN666U1QZxbEn6
entities.category_str: Účinnost
entities.content: ve znění účinném do 30.9.1999
entities.entity_id: JU0YjguGIXntzteI
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 197 odst.1 písm. c ) zák. práce
entities.entity_id: 0fnFbNvPMWUbOKjG
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst.1 zák. práce
entities.entity_id: CipjLlH1h-tfGoZ1
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst. 2 zák. práce
entities.entity_id: 8xYQaeWo9QLZ-tFS
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 195
entities.entity_id: IEfjROA55npsDNd-
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 195 odst. 4
entities.entity_id: FefslXSfb_TBoEl5
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst.3 zák. práce
entities.entity_id: kr0hDrVP5J08HUnc
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst.1 zák. práce
entities.entity_id: RsGhFLElhHF-I-An
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nevyššího soudu ČSR
entities.entity_id: b229LTQrFidZgDyw
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: sp. zn. Cpj 37/74
entities.refers_to: RsGhFLElhHF-I-An
entities.entity_id: Fkk6FHGLSuO75paX
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyššího soudu ČSR
entities.entity_id: 7E-ZDo0XVfRbADi7
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: sp. zn. 2 Cz 7/72
entities.refers_to: Fkk6FHGLSuO75paX
entities.entity_id: b43zu6FbBFmnQ_qc
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 91 a § 96 odst.1 zák. o rodině
entities.entity_id: 7Q2Dr3Bug_P9FqhY
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst. 2 zák. práce
entities.entity_id: O44t3k0cWj6RZN6Z
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyššího soudu
entities.entity_id: hfaewprxmtpDD_SP
entities.category_str: Reference na rozhodnutí soudu
entities.content: sp. zn. 21 Cdo 773/2002
entities.refers_to: O44t3k0cWj6RZN6Z
entities.entity_id: 83EMDOdw10ufCLaL
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 195 zák. práce
entities.entity_id: kI1AccnVIIYF19rD
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 195 zák. práce
entities.entity_id: kOHKY_3jJMVwLMVD
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 199 odst. 2 zák. práce
entities.entity_id: FbKpVUF1oJuuPlvU
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolací soud
entities.entity_id: M4kfYHrfnw6DQATu
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: soudu prvního stupně
entities.entity_id: Qcf_7ttAneivCmi3
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: aoyC2TcqAHda6YAE
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 91 a § 96 zák. o rodině
entities.entity_id: gCp9AXSAmh88YVwN
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: pNPVVXO_iGELkFU-
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: odvolacího soudu
entities.entity_id: KatESC7ZkGR5EC6C
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 229 odst.1, § 229 odst. 2 písm. a ) a b ) a § 229 odst. 3 o.s.ř.
entities.entity_id: Pke-XEfMIMJrkw1h
entities.category_str: Soudní instituce
entities.content: Nejvyšší soud České republiky
entities.entity_id: hDgVj0uGX8cxjq3S
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 243b odst. 2, části věty před středníkem o.s.ř.
entities.entity_id: PtTXSlqYEe8GX6G0
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 243b odst. 5, věty první, § 224 odst. 1 a § 151 odst. 1, věty první o.s.ř.
entities.entity_id: jAtpnPhecd2PCfZE
entities.category_str: Reference zákonu
entities.content: § 142 odst. 1 o.s.ř.