context: La música discorre entre moments d'intens lirisme, molt en la línia pucciniana, en contrast amb altres en què apareixen fortes dissonàncies que poden associar-se a la música oferida en aquesta mateixa època per compositors com Stravinski i Bartók. La música adquireix moments autènticament màgics en aquest extraordinari acte III, quan l'acció dramàtica arriba a un veritable paroxisme. També en aquest mateix acte III es troben acords que ens recorden alguns moments simfònics del gran Xostakóvitx, òbviament influenciat per Janáček, tot i que, cal tenir present que el 1926, l'any de l'estrena de Makropoulos, un joveníssim Xostakóvitx de 19 anys oferia com a treball de graduació la seva Simfonia núm. 1. També es poden escoltar en aquesta genial partitura ressons llunyans de les fanfàrries mahlerianes.[7]
question: Quina edat tenia Makropoulos l'any 1926?
answers.text: 19 anys