context: La vida de Rossini està plena d'anècdotes. Per exemple, a Venècia, aquesta ària era coneguda l'aria dei risi (ària de l'arròs) perquè sembla que l'hauria compost en una fonda en el temps que va trigar a coure's l'arròs que havia encarregat. La veracitat d'aquesta anècdota segurament és tan fiable com la que els jutges venecians, cansats de sentir cantussejar Di tanti palpiti a tota hora, van arribar a prohibir-ho durant les sessions dels tribunals.[2] La música d'aquesta ària, tant la melodia com després l'acompanyament orquestral, eren una novetat per l'any 1813. Els instruments no s'acontenten en doblar la part cantada, sinó que a més descriuen els secrets sentiments de l'heroi. L'orquestra adquireix una existència autònoma, independent de la línia vocal, que va ser aleshores una revolució per a l'òpera. Que tardés només quinze minuts a compondre-la no ens hauria de sorprendre en el compositor que va escriure El barber de Sevilla en catorze dies, i que segurament no va utilitzar-ne gaires més per compondre el mateix Tancredi.[3]
question: En quants dies va escriure Rossini el Barber de Sevilla?
answers.text: catorze